162 W. M. Schøyen. 



des at Sommerfuglen i denne Stilling ikke var saa let at 

 opdage.*) 



f* 14«. Af Formen varia Meyer-Diir, der af Heineman opføres 

 som Varietet af athalia, men af Staudinger henføres under 

 parthenie Bkh., og som hidtil, saavidt vides, kun har været 

 kjendt fra Alperne, fandt jeg enkelte Exemplarer i Selskab 

 med foregaaende mellem Domaas og Fokstuen, ved Jerkin og 

 Kongsvold. 



15, M. aurelia Nick. (?) Fundet omkring Fokstuen og Kongsvold 

 af Dr. Wocke. 



y/nm. I M. athalia-Grnjipen hersker endnu saa stor Me- 

 ningsforskjel og som Følge deraf Forvirring i Navnebetegnel- 

 serne af de hinanden ofte saa yderst nærstaaende Former 

 hos de forskjellige Lepidopterologer, at det ikke er godt at 

 komme til noget sikkert Resultat ved Bestemmelsen af tvivl- 

 somme Former af denne Gruppe. I sin Reiseberetning fra 

 Dovre opfører Dr. Wocke M. parthenie Bkh. som den af ham 

 fundne Art, medens det af Staudinger & Wockes senere Ka- 

 talog (2den Udgave 1873) synes at fremgaa, at de af ham 

 fundne Exemplarer her henføres (med?) til JJf. a«re/io Nick., der 

 ogsaa i , Enumeratio" er opført som den paa Dovre forekom- 

 mende Art. Til denne Art synes ir gen af de af mig ind- 

 samlede Exeraplarer — der alle have været undersøgte af 

 Hr. Pastor Wallengren — at kunne henføres, uagtet flere af 

 dem forekommer mig at nærme sig den betydeligt. De fleste 

 af mine Exemplarer ere af Wallengren bestemte som M. par- 

 ihenie Bkh., medens Staudinger, der har halt et af de saaledes 

 bestemte Individer til Eftersyn, har erklæret det for at tilhøre 

 den lille nordlige Form af athalia. Jeg har derfor paa Grund 

 af den Meningsforskjel, der saaledes sees at finde Sted an- 

 gaaende hvilken bestemt Form egentlig tilkommer dette Navn. 

 her ikke vovet at opføre parthenie Bkh. som forekommende 

 paa Dovrefjeld og befinder mig idetheletaget i stor Uvished 

 ligeoverfor denne som det synes ægte „darwinistiske" Gruppe. 



*") Et analogt Tilfælde finder man f. Ex. bos Anthocharis cardamines 

 L., der ofte pleier at sætte sig til Hvile paa Blomsterskjærmene af Ce- 

 refolium sylvestre, hvormed den hvide og grønne Farve paa Bagvin- 

 gernes Underside ligeledes smelter aldeles sammen. 



