234 D. Danielssen og J. Koren. 



hver Gren, idet den voxer, bøier sig indad og %tøder til en til- 

 svarende Gren fra en anden Arra , hvorved fremkommer et Hul, 

 fig. 12. Enhver Plade bestaar altsaa i Regelen af 3 større eller 

 mindre aflange Aabninger. Men imedens de trehullede Plader ere 

 de almindeligste, findes der ogsaa Plader med flere Aabninger, og 

 disse fremkomme derved, at enkelte af Grenene atter dele sig i 

 to, for senere under Væxten at forene sig, fig. 11. b. Fra Plä- 

 dens Centrum hæver Skaftet eller Kronen sig; det er næsten rundt, 

 lidt. smalere paa Midten, men udvider sig temmelig mod den frie 

 Ende, der er bred og forsynet med stærke spidse Tagger, som 

 variere i Antal fra 4—6, fig. 13. Kalkpladerne have en Bredde 

 fra 0,133 — 0,178 m.m. og enLængde fra 0,223—0,330 m.m. Kro- 

 nerne fra 0,133—0,313 m.m. høie. Pladerne ligge nedsænkede i 

 Corium, dækket af Epithelet, og Kronerne rage ud over Læderhuden, 

 beklædt af Epithel og Cuticula, og danne den Ruhed, som føles 

 paa Hudens Overflade, Tab. 3, fig. 2. Paa den forreste Del af 

 Kroppen, fra Mundskivens ydre Rand og i en Strækning bagover 

 af Q—S mm. findes Kalklegemer af noget forskjellig Form fra de 

 nylig beskrevne. De ere meget mindre, have deres Leie ligesom 

 de øvrige i Læderhudens ydre Lag, og ligge temmelig tæt til hver- 

 andre, saa at flere Kalkplader se ud, som om de hænge sammen, 

 Tab. 1. fig. 3. Ogsaa her synes Tretallet at være den gjennem- 

 gaaende Grundform, Tab. 2. fig. 6. Kalkpladerne ere mere lang- 

 strakte, fra 0,107-0,187 m.m. lange, 0,089—0,098 m.m, brede; 

 Armene ere tykke, og Hullerne, der i Almindelighed ere 3, kun 

 sjelden 4, ere smaa, og som oftest udgaar til begge Sider en For- 

 længelse, Tab. 2. fig, 3, 4, 5. Kronen eller Skaftet er meget kort, 

 omtrent 0,045 m.m. høi; den udspringer hyppigst fra Midten af 

 Pläden og har en tykkere fri Ende, der er forsynet med 3 — 4 

 spidse Tagger, Tab. 1. fig. 3. a. Paa enkelte Plader sees Kronen 

 at hæve sig enten fra den ene Ende eller fra en af Armene ; men 

 dette Forhold er dog sjeldent, Tab. 2, fig. 5. Lignende Kalklege- 

 mer som de, der findes paa Dyrets forreste Del af Kroppen, iagttages 

 ogsaa paa dets hagerste Ende. Her, fornemmelig paa den hale- 

 formige Forlængelse, slutter Kalklegemerne sig saa tæt til hver- 

 andre, at de faa Udseende af et sammenhængende Pantser. Anal- 

 tænderne dannes af lignende Kalklegemer som de, der findes paa 

 den bagerste Ende af Kroppen, kun ere de paaTænderne noget mindre 

 og slutte sig her saa tæt sammen, at Tanden ser ud, som om den 

 bestod af et eneste Kalknet. I Huden paa den hvælvede, glatte 



