Fra den norske Nordhavsexpedition. 235 



Del af Mundskiven findes kun yderst faa spredte, smaa, runde 

 Kalklegemer, lig dem, som findes i Peritoneum. I Tentaklernes 

 Hud findes i Corium meget spredte, runde Kalklegemer, hvoraf 

 de mindste have en Størrelse af 0,009 m.m., ere uden Farve og 

 have i Centrum et kuglerundt, stærkt lysende Korn; de største 

 ere 0,013 m.m., have et gulagtigt, straalet Udseende og nærme 

 sig meget de facetformige Kalklegemer, der tidligere ere omtalte. 



Fordøielsesorfjanrrne. 



Indgangen til Svælget, det saakaldte Atrium, har en stærk 

 Sphincter, der dannes af Spiserørets Ringmuskler, idet disse for- 

 længe sig op over den midterste Del af Mundskiven, i hvis Cent- 

 rum Atriet findes. Dette er forsynet med skarpt fremragende 

 Længdefolder , der dog ganske udslettes, naar Mundaabningen er 

 tilstrækkeUg udvidet. Disse Folder blive ved Sphincters Sammen- 

 trækning saa skarpe, at enkelte Forfattere f. Ex. Risso har kaldt 

 dem Tænder. Svælget er cylindrisk omtr. 10 m.m. langt, stræk- 

 ker sig mindst 5 m.m. nedenfor (bagenfor) Vandkarringen, er me- 

 get muskuløs, har en mere eller mindre intens brun Farve, og et 

 smukt netformigt Udseende. Det er bundet til Kalkringen ved 5 

 dobbelte Længderækker af Muskelbaand. Disse beståa af en eller 

 flere Muskelbundter, aom ere sammenbundne ved et stærkt fibri- 

 lært Bindevæv. Rækkerne synes at følge Kropsfelterne , saa at 3 

 falder paa Bugfladen og 2 paa Rygsiden. I hver Række er der 

 omtr. 10 Muskelbaand, der ere bredest udåd mod Kalkringen, hvor 

 de inserere sig paa Siden af Radialstykkerne. Svælget bestaar af 

 de samme Hudlag , som hele den øvrige Tarmkanal , kun træde 

 enkelte Lag i Svælget frem med større Styrke, end paa de øvrige 

 Steder. Svælgets ydre Flade er beklædt med et flimrende Epithel, 

 der egentlig er Peritonealovertrækket; under dette findes et tem- 

 melig tyndt, gjennemsigtigt Bindevæv, som er sparsomt paa Fibre, 

 og hvori der ikke kunde iagttages Celler, Dette ydre Bindevævs- 

 lag støder umiddelbart til Muskelhudens Ringmuskler, som her 

 slutte sig tæt til hverandre, uden dog at være anderledes sara- 

 menhængende, end at der imellem hver Ringmuskel sees en fin 

 Stribe af Bindevæv. Længdemusklerne staa noget længere fra 

 hverandre, og idet de overskjære Ringmusklerne, faa Muskelhuden 

 et gittret Udseende, ikke ulig Sipunkelhuden. Flere af Længde- 



16* 



