Fra den norske Nordhavsexpedition. 243 



proppet. De fyldte Rør med deres Blærer kunne saaledes ikke 

 have deres Indhold fra indstrømmet Søvand; men maa have faaet 

 det paa endosmotisk Vei, noget der jo er meget almindeligt for 

 organiske Membraner. Kommer nu hertil , at de forgrenede Rør 

 hos Trochostoma ikke ere forsynede med særegne Blodkar , for- 

 mene vi, at de mangle alle Betingelser for at kunne faa Navn af 

 Lunger. Det forekommer os, at de foreliggende Kjendsgjerninger 

 paa det Bestemteste maa fraskrive disse Organer al Ret til at 

 ansees for at staa i Aandedrættets Tjeneste ; men at de meget 

 mere maa ansees som Afsondringsorganer, der tilhøre Tarmen, og 

 forsaavidt formene vi for Trochostomas Vedkommende at have be- 

 vist Rigtigheden af Johannes Müllers og Gegenbauers Antagelse, 

 den nemlig, at de saakaldte Lunger ere analoge Organer til de 

 interradiale Blindrør hos Asteriderne. Men forholder det sig saa 

 hos Slægten Trochostoma, saa er der liden Grund til at antage, 

 at Forholdet er anderledes for de selvsamme Organer hos de øv- 

 rige Slægter af Lunge-Holothuridernes store Gruppe. Vort Dyr 

 staar unægtelig paa et temmelig lavt Trin i Familien og tør der- 

 for ogsaa i phylogenetisk Henseende have sin Interesse. 



Det indre Ske let. 



Kalkringen dannes af 10 Stykker; 5 radiale og 5 interradi- 

 ale , hvilke ere sammenbundne med en stærk Bindevævsmasse, 

 Tab. 2. fig. 8. Hos unge Dyr er denne temmelig svag, saa at 

 Stykkerne med Lethed kunne skilles fra hverandre, imedens For- 

 bindelsen hos udvoxne Dyr er saa stærk, at den kun kan hæves 

 ved Kniven eller ved Hjælp af en koncentreret Kalilud. Radial- 

 stykkerne ere 5 m.m, lange, 3 m.m. brede paa Midten, og ere 

 ikke ganske symetriske, forsaavidt det ene kan være lidt smalere, 

 og lidt skjævere end det andet, fig. 8. a., a. Hvert Radialstykke 

 har en bredere Del, som danner det egentlige Legeme (Corpus), 

 fig. 8, b,, b., 10. b, og en Forlængelse CProcessus), fig. 8. a, a., 

 10. a. Legemet har en udvendig og en indvendig Flade, to Side- 

 flader og en øverste Rand. Den udvendige Flade er lidt konvex 

 mod Siderne og forsynet med 3 fremspringende Kamme (Cristæ), 

 de indtage hele Fladens Længde og konvergere lidt nedad, uden 

 dog at løbe sammen, fig. 8. c. Den midterste Kam er den mest 

 fremragende ; Sidekammene ud^øre egentlig Siderandene, og blive 



