246 D. C. Danielssen og J. Koren. 



Retninger ; det indre er hyalint og har en stor Mængde af de saa- 

 kaldte Slimceller; forgrenede Celler vare ikke til at opdage. Ind- 

 holdet saavel af Ringkanalen, som af de fra den udgaaende Kar, 

 samt den Poliske Blære, er af samme Beskaffenhed. Det er en 

 lyndt flydende, lidt klæbrig Vædske, næsten vandklar, spillende 

 lidt i det Rødlige, og hvori flyder en Mængde dels klare, næsten runde 

 Celler, forsynede med en Kjerne og flere Kjernelegemer, dels Cel- 

 ler med et rødligt Skjær, og endelig Celler, hvori saaes foruden 

 Kjerne en eller flere stærkt lysbrydende Kalkkorn eller Kalkkry- 

 staller, Tab. 3. fig. 6. a., a. Desforuden saaes en hel Del frie 

 Krystaller af meget forskjellig Form, og hvoraf flere havde en 

 mørk vinrød Farve, og vare saagodtsom ugjennemsigtige, fig. 6. b., b. 

 Ved at tilsætte Edikkesyre viste det sig, at saavel de frie Kry- 

 staller, som de i Cellerne indesluttede, bestode af kulsur Kalk. 

 Stenkanalen er lang , tynd som en fin Sytraad , glindsende hvid, 

 udgaar fra Ringkanalen paa Rygsiden og løber næsten horizontalt 

 — lidt skraat opad og udåd — mod den indre Kropsvæg, hvortil 

 den er fæstet ved Randen af en Længdemuskel og ganske nær 

 Udførselsgangen for Kjønsorganerne. Den ligger omgivet af et 

 Bindevæv, som er en Forlængelse af den Bindevævsmembran, Tab. 

 1. fig. 5. a., som bidrager til at danne Svælgsinus, og dens ud- 

 vendige Ende, der er bundet til Kropsvæggen, er afrundet, Tab. 1. 

 fig. 5. b., Tab. 3. fig. 7. b. Omtrent 1 m.m. udenfor denne af- 

 rundcde Ende sidder Madreporpladen, som en næsten rund, noget 

 flad Knop, og indtager kun den øverste Flade af Stenkanalen, 

 imedens dens Rande rage et godt Stykke udenfor denne. Tab. 1. 

 fig. 5. c, Tab. 3. fig. 7. c. Der hvor Stenkanalen udmunder i 

 Ringkanalen, udvider den sig tragtformig. Stenkanalen, Tab. 1. 

 fig. 5 d.. Tab. 3. fig, 7. a., dannes af et meget fast Bindevæv, der 

 udvendig er beklædt med flimrende Epithel, og indvendig, nemlig 

 paa Hulhedens Vægge, findes ligeledes en Epithelialbeklædning 

 med lange Cilier, der rage et godt Stykke ind i selve Lumenet, 

 som uden at være afdelt gaar igjennem hele Længden. Selve Hul- 

 heden omgives af Kalkringe, der dannes af sammenflettede Kalk- 

 grene, Tab. 3. fig. 8. Fra hver Rings, saavel udvendige, som ind- 

 vendige Rand, udgaa 5 — 6 uregelmæssige Forlængelser, der lige- 

 ledes ere sammensatte af Kalktietninger med deres Masker; de 

 paa den udvendige Rand (den, der vender mod Kropsvæggen) ere 

 kortere, end de paa den indvendige Rand. Den ene Ring støder 

 tæt til den anden paa omtrent den halve Længde af Stenkanalen, 



