Fra den norske Nordhavsexpedition. 253 



over de nys nævnte to Dyrearter, forekommer det os, at der i 

 dem ere Hentydninger, som kunne støtte denne vor Form' ning. 

 Hvad nu Molpadia borealis angaar, saa har den ene af os C^a- 

 nielssen) iagttaget i levende Live de samme to Exemplarer, som 

 Sårs fandt og har beskrevet, og af den ydre Habitus at dømme, 

 antager Danielssen, at denne Art upaatvivlelig maa henføres til 

 vor Slægt. Men foruden dette peger ogsaa Hudens Rulied, Kalk- 

 ringens Beskaffenhed og de rudimentære Tentakler*) derhen. Mol- 

 padia oolitica staar saa nær borealis, at de endog af enkelte For- 

 fattere have været anseede for identiske, indtil Pourtalés, ved at 

 sammenstille begge Arter , har erklæret dem for adskilte. Men 

 staa de hinanden saa nær, maa de vel ogsaa høre til samme 

 Slægt. Endelig tro vi at burde antyde, at det forekommer os 

 sandsynligt, at Risso's Molpadia musculus, naar den engang bliver 

 nøiagtigt undersøgt, ligeledes bliver at henføre til Slægteu Trocho- 

 stoma. Den for denne Slægt saa særegne Hjulform af Dyrets 

 Forende kunde synes velskikket til med Lethed at bortrydde de 

 Vanskeligheder, som ofte opstaa, naar det gjælder at bestemme 

 til hvilken Slægt en Art skal henføres ; men hertil maa bemærkes, 

 at Hjulformen først fremtræder, naar Dyret i sin fulde Vigør 

 strækker sig ud, hvilket kun finder Sted længere Tid, efteråt det 

 er fanget. Naar det kommer op i Skraben, er det altid sammen- 

 trukket, det vil sige hele Mundskiven er indtrukken og skjult af 

 Huden. Nu kunne Dage hengaa, uden at der viser sig synderligt 

 Tegn til, at Dyret vil strække sig ud. Men naar det saa udstræk- 

 ker Mundpartiet for at hente Føde, kommer hele Hjulformen til- 

 syne, og da kan den holde sig saaledes i længere Tid, kun med 

 den Forskjel, at Hjulradierne svulme mere og mindre op. Meget 

 ofte hænder det, at kun en ringe Del af Mundskiven kommer 

 frem, og da er der ingen Anledning til at kunne iagttage Hjul- 

 formen. 



Trochostoma Thomsonii lever paa Lerbund, og den fører vis- 

 selig et meget stille Liv; nogeu synderlig Bevægelse kan den ikke 

 udføre ; idetmindste kan den ligge ganske ubsvægelig i Observa- 

 tionskarret i mange Dage, og man skulde tro, at der intet Liv 

 længere var tilstede, dersom man ikke af og til saa en Excrement- 

 prop komme ud af Analaabningen, og at de oftere nævnte rørfor- 

 mige Forlængelser paa Mundskiven forandrede noget Form. Det 



*) Sårs har overseet Tentaklerne eller rettere, hau fandt dem ikke. 



