264 D. C. Danielssen og J. Koren. 



saavel paa Grene som paa Blærer, og var ved sin ydre Ende 

 bundet til Kropsvæggen tæt ved Stenkanalens Befestning ved en 

 temmelig lang Bindevævstraad. Efteråt begge Stammer have 

 forenet sig til en fælles Stamme , gaar denne slangeformigt og 

 skjævt forover imod Stenkanalen, hvor den fæster sig til dennes 

 Mesenterium, følger den et Stykke Vei, men skiller sig atter fra 

 den for at munda ud noget bagenfor to af Rygtentaklerne, Fig. 

 2, b. Den fælles Udførselskanal er især paa den forreste Del, 

 hvor den gaar langs Stenkanalen, meget fast og har en hvid 

 glindsende Farve. Den indre Flade af Blærerne er beklædt med 

 Celler, hvori Æg saaes i forskjellige Udviklingsstadier. Det er 

 sandsynligt, at Kjønnet er adskilt, ligesom hos Elpidia ; det Exemp- 

 lar, vi have havt til vor Raadighed, var en Hun; der var Intet, 

 som tydede hen paa blandet Kjøn. 



Nervesystemet afviger neppe fra hvad der er almindeligt for 

 Holothuriderne. Vi have seet en Nervering, der er temmelig smal, 

 som omgiver den forreste Del af Svælget strax bagenfor Mund- 

 skiven. Fra den udgik fine Grene til Svælget og Mundskiven, 

 ligesom enkelte større Stammer gik over paa den indre Flade af 

 Kropshuden imellem denne og Længdemusklerne (1 for hver 

 Længdemuskel), uden at vi dog kunne forfølge disse i deres hele 

 Løb. I Huden have vi forøvrigt ikke kunnet opdage Nerveforgre- 

 ninger. 



Findested. Den norske Nordhavsexpedition, 35te Station, 

 63° 22' N. Br., 1° 20' L. V. f. Gr., 1050 Favne; Temperatur 

 -f- 1,3° C. Graabrun Ler, Kun et Exemplar. 



Slægts ehar akter. 



Legemet næsten cylindrisk, bilateralt. Munden næsten cen- 

 tral. Anus i den hagerste Ende. 10 korte, tykke, haandformig 

 fligede Tentakler. Langs Kroppens Sider 9 Par lange, stive, ikke 

 retraktile, hinanden modsatstaaende Fødder og 6 lignende Fødder 

 rundt Kroppens hagerste Ende. Paa Ryggen 2 Rækker Papiller, 

 imellem hvilke to enkeltstaaende. I Huden Kalkspikler. 



Til Ordenen Apneumona har været henført Familierne 

 Synaptidæ, Eupyrgidæ, Oncinolabidæ, og for ganske nylig af Dr. Théel 

 Elpididæ og Myriotrochidæ. Men ved en kritisk Behandling har 



