276 



T. Ch. Thomassen. 



hj 



•&i 



Kaldestad paaHalvøens sydvestlige Fremspring Her ligger Lag- 

 bygnicgen vakkert tilskue. 



- Gaar man fra Sunde, har man Gneis, tildels 



^ Øiegneis, først med Fald mod NN V, Faldet er fladt, 



men bliver efterhaanden steilere og derpaa indtræ- 

 der Foldning. Gneisen viser først et Sted smaat 

 'h foldede, men i det Store mod NNV faldende, steile 



Lag; men derpaa gaar Lagene over til steilt mod 

 SSO faldende Lag. Faldvinkicrne aftage efterhaan- 

 den og snart faar man se en tydelig , skarpt udpræ- 

 get Inversion. Derpaa følger svagt Fald mod SSO, 

 som efterhaanden bliver steilere for saa atter at gaa 

 over i Fald mod NNV. 



Udmærket Lagning vise Skiferne ved Solesnæs 

 Hellestensbrud og ved Jaastad. 



Lerglimmershifer og Kvartsit. 



"/ 



-^^S Sammenlignet med de i det Foregaaende omtalte 



ll(\ Bergarter har Lerglimmerskifer og Kvartsit kun liden 

 Udbredelse. Dette gjælder især Lergliramerskiferen. 

 Denne findes spredt i mindre Flekker hist og her. 

 Kvartsiten derimod danner et sammenhængende, større 

 Felt. 



Det største Felt af Lerglimmerskifer er Kyststræk- 



ningen mellem Vinæs og Herand nordvest paa Halv- 



øen. I Havets Niveau findes desuden smaa Flekker 



N. for Solesnæs i den nordlige og SO. for Husnæs i 



5 5,; den sydlige Del af Halvøen. 



Høit tilfjelds findes Smaaflekker af Skifer flere- 

 ^ steds, f. Eks. under Aganuten, paa Thorsnut og 0. 



for Glomdalselv i N. og langs Folgefons Rand i S. 

 Kvartsit er kun iagttaget i den noidlige Del, hvor den ind- 

 tager Fieldhøiderne fra Jonstein nordover. Ogsaa paa et Stykke 

 af Kysten S. for Herand forekommer den. 



Skiferen er saagodtsom aldrig planskifrig, men derimod kru- 

 set med en Ueudelighed af Smaafoldninger Det er vel ogsaa 

 denne Omstændighed, som i Folkesproget paa enkelte Steder har 

 givet Bergarten Navnet „Tusseberg". Den er oftest stærkt glind- 



