Om mikroklin, nyt species, triklinisk kali-feldspat. 297 



Denne slutning støtter sig navnlig paa visse optisk- dobbelt- 

 brydende karakterer, der udelukkende betegne den trikliniske form. 



Om man for mikroskopet, ved en forstørrelse af for exempel 

 x 50, og mellem retviuklet mod hinanden stillede nikolsprismer, 

 undersøger et tilstrækkeligt tyndt spaltet stykke (parallel basis) 

 af en hvilkensomhelst mikroklin, saa ser man, at omdreiningen 

 for at naa maximum af udslukning danner en vinkel omtrent 15° 

 27' med kanten pg^ (001:010), istedetfor at denne udslukningsret- 

 niug er parallel med samme kaut hos ortoklasen. Man bemærker 

 tillige, at spaltestykkets struktur aldrig viser sig homogen, men 

 somoftetst viser det et gitret udseende. Dette udseende 

 grunder sig paa krydsvis lagte talrige smalle baand eller lister, 

 de være hemitropiske lameller eller ikke, nemlig i den ene ret- 

 ning parallel klyvningen g' (010), i de andre retninger saaledes, 

 at de tegne paa basis p (001) linier i alraindelighed lodrette mod 

 kanten pg» (001:010) eller med en vinkel af 92° til 93° mod denne. 

 Ligeledes er det let at se, at midt imellem de baand hvor maximum- 

 udslukuing faaes ved vinkel 15°- 16° med kanten pg> (001:010), 

 findes der stundom nogle, som udslukke det polariserede lys pa- 

 rallelt med denne kant, medens den gitrede masse selv meget ofte 

 er gjennemskudt transversalt med tynde traade i uregelmæssig kon- 

 tur; disse beståa da almindeligvis af 2 systemer med hemitrope 

 lameller, for hvilke maximum-udslukningsplauet danner en meget 

 Bpids vinkel 3°- 4° med deres fælleds vertikalplaner, altsaa hvad 

 der vel tilhører det optiske forhold hos al b it. 



Istedetfor det regelmæssige gitter, som efterligner et fint 

 staaltraadnet eller metalsigt, sees hos nogle varieteter en anden 

 struktur: snart uregelmæssigt sønderrevet, snart mer eller mindre 

 regelmæssig strimlet eller som lagt i læg tilføige af overveiende 

 horizontale længdelister, afbrudte ved andre, smaa, korte og tynde 

 paatværsgaaende, snart ogsaa, men dette yderst sjeldent, en næ- 

 sten homogen masse, kun pletvis med nogle hgesom smaa stænk 

 af albit eller ortoklas, 



'! Disse forskjellige strukturer kan lettest paavises hos krystal- 

 ler og spaltestykker af grøn amazonfeldspat. Man kan sige, at 

 amazoniten fra limen og fra Ural, fra Labrador, fra Delaware i 

 Pennsylvania, fra Pike's Peak i Colorado, fra Sungangarsoak i Grøn- 

 land, fra Gørlitz i Schlesien, og fra andre lokaliteter, al tid til- 

 hører mikroklin. 



Det samme er tilfældet med hvide, rosenfarvede, rødlige eller 



