So o«iol5f i H. Mohn. 



uddragne, ovenfor meddelte Resultater forekomme mig i 

 enhver Henseende at være til Støtte for Rigtigheden af 

 den efter den umiddelbare lagttagelse antagne Aarsags- 

 forbindelse mellem Havspejlet og Strandlinierne. Strand- 

 liniernes hyppige Forekomst i vore Fjorde, Sunde og paa 

 vore Kyster, deres bestemte Gruppering i adskilte Ni- 

 veauer, der over store Strækninger kunne forfølges, og over 

 endnu større vise sig at correspondere i Højde, de tydelige 

 Sprang mellem disse Niveauer, og den fuldkomne Overens- 

 stemmelse mellem Højden af Terrassâmes Overflade og Strand- 

 linierne er tilsammen Omstændigheder, der pege med Styrke 

 hen paa Strandlinierne som dannede i Havets Niveau, og 

 senere løftede op over dette, i forskjellige Sæt, efter Ni- 

 veauernes Antal og indbyrdes Alstand. For de Strand- 

 liniers Vedkommende, der ere hyggede af Fjærestene, ligger 

 denne Forklaring i Dagen. Thi i disse se vi, omend mu- 

 ligens tildels i noget større Maalestok, kun det samme, 

 som vi den Dag idag se i Fjæren. Her ligge runde Stene 

 og flade Stene, tilrundede paa Kanterne, der behandles af 

 Bølgelaget og ofte af dette opkastes til en virkelig Vold, 

 der ligger tilskue ved udfaldet Vand. Men for de Strand- 

 liniers Vedkommende, der ere de almindeligste, nemlig de, 

 der ere udarbejdede i selve Fjeldet fra en mindre Fures 

 til hele Chausséers eller Jernbaners Dimensioner, tør det, 

 med det Kjendskab vi endnu have til disse Fænomeners 

 Natur, for Tiden have sine store Vanskeligheder med For- 

 klaringen af deres Dannelsesmaade. 



I det nuværende Havsniveau se vi paa de fleste Steder 

 af vor Kyst en Strandlinie tilstede og under videre Dan- 

 nelse. Dens Tilstedeværelse se vi i Fjæren, en Kystdan- 

 nelse, gjennem hvilken det er Regelen at en Fjeldside gaar 



