Bemærkninger til Norges Pattedyrfauna. 63 



flere Steder i det Indre, samt i hele det nordlige 

 Norge. 



Efterhaanden bleve de stærkere udbredte, især i Kyst- 

 egnene, medens der dog altid samtidig fandtes Steder, hvor de 

 ganske manglede. Ved Skibe førtes de lige op i Finmarken, 

 hvorfra Individer beskrives 1767 af Gunnerus,*) fangne ved 

 Tana, ligesom han samtidig omtaler, at de lorekom i Senjen 

 og i Tromsø. I Landets indre Dele vare de hovedsagelig 

 indskrænkede til Kjøbstæderne, og manglede ganske i de 

 fleste skovbevoxede Dalfører. 



13. M. decumanus, Pall. 



1778. Mus decumanus, Pall. Nov. Sp. Quadr. p. 91. 



58° — 71°. Mangler endnu i alle afsidesliggende Dal- 

 fører, samt, foruden paa Tjeldene, tillige i de øvre Dele af 

 de store Hoveddale, saasom Valders og Gudbrandsdalen; 

 er ligeledes paa flere Dele af Kysten, især paa Øerne, spar- 

 som eller ganske manglende. 



Nordenfor Polarcirkelen er den hovedsagelig indskrænket 

 til Stæderne; den findes saaledes i Tromsø, men mangler 

 i Finmarken, ifølge Meddelelse af Nordvi, ganske paa Stræk- 

 ningen fra Hammerfest, hvor den er talrig, til Kola og Kem 

 i Rusland, men viser sig dog fra og til, f. Ex. i Vardø, 

 uden at kunne holde sig. 



Denne Art har utvivlsomt optraadt tidligere paa Nor- 

 ges Vestkyst, end paa noget andet Sted i Scandinavien. I 



') Leem, Boakr. over Finmiikens Lapper, (med Noter af Biskop Gun- 

 nerus), p. 228, (Kbhvn. 1767). 



