Bemærkninger til Norges Pattedyrfauna. 75 



at Nyctea scnndiaca i Sommeren 1872 forøgede sig i samme 

 usædvanlige Antal i forskjellige Districter, hvor der ingen 

 Udvandriug eller Masseforøgelse af M. lemmus fandt Sted, 

 som i de af dem oversvømmede Districter. 



Paa en bestemt og afgjørende Maade at paavise 

 climatologiske Forholdes IndÜj-delse i denne Sag, vil neppe 

 lykkes; uagtet saaledes Tetraoniderne i Løbet af 1862 i det 

 sydlige Norge udviklede sig til et Antal, der maaske ikke 

 er bleven overtruffet i noget af de senere A.ar, ligesom og- 

 saa en udstrakt Udvandring af M. lemmus om Høsten s A. 

 tog sin Begyndelse i de nævnte Landsdele, er det et Fac- 

 tum, at Sommeren var kold og regnfuld, og saaledes ikke, 

 som vi maatte antage, særligl begunstigende for deres Ynglen. 

 Den virkelige Grund til den periodiske Masseforøgelse 

 af dette og andre Dyr maa vistnok opfattes som en phy- 

 siologisk Nødvendighed for Artens Bestaaen, hvis sande 

 Væsen vi have vanskeligt for at udgrunde. 



Til de Egne, der ligge længst fjernede fra denne Arts 

 Sommertilhold, høre Smaalenene, Jæderens Lavslette og 

 Trakterne omkring Mjøsen og Christianiafjorden. Men un- 

 der visse Vandreaar oversvømmes ogsaa disse Landsdele, 

 ligesom der idethele ikke gives noget tilgjængeligt Punkt 

 af Landet, der under et eller andet Aar ikke er bleven 

 berørt af dem. Hver Vandring omfatter blot enkelte Stræk- 

 ninger, men aldrig samtidig det hele Land. De store Van- 

 dringer have oftest omfattet: 



Den vestlige Del af Christiania Stift, Christiansând- 

 Stift og de nærmeste Dele af Bergen Stift, eller 



Trakterne paa begge Sider af Dovre ned til Mjøsen, eller 



Egnene om Trondhjemsfjorden (og et stort Areal af 

 svensk Norrland), eller 



