Bemærkninger til Norges Pattedyrfauna. 83 



den sit Hovedtilhold i Solør og Østerdalen, hvorfra den for- 

 svandt forholdrvis sildigt. Især forek. den talrigt i de øvre 

 Dele af Trysil Prgd., og faudtes i Glommenvanddraget lige 

 op til Eøraas. Deg vare de allerede stærkt aftagne i 1784, 

 og nogen større Coloni fandtes ikke længer, medens Spor 

 efter dem og deres Boliger saaes overalt;^) Tidspunktet 

 for deres Forsvinden herfra kan neppe nøjagtigt opgives, 

 men falder dog et godt Stykke ind i vort Aarh. 



Søndenfor Kongsvinger vare Individerne langt tidligere 

 forsvundne. De sidste Individer bleve her fældede i Slutn. af 

 forrige Aarh. i Strøget mellem Sitskogen og Eidskogen, 

 samt i Setteelven i Høland; flere Tjern og Elve i disse 

 Trakter bære endnu Navn efter Bæveren. 



I Gudbrandsdalen, hvor den i 1785 endnu forek. i Lom 

 og i Venebygden i Ringebo,-) falder Tiden for dens Ud- 

 ryddelse sandsynligvis før dette Aarh. s Begyndelse 



Fra Trondhjem Stift omtales den endnu 1817 som 

 forekommende i Snaasen,^) ligesom et Ind. samme Aar 

 blev skudt ved Sonelven i Størdalen, hvor de endnu er- 

 holdtes enkeltvis. 



Nordlands skovbevoxede Dalfører høre til de Di- 

 stricter, hvor den holdt sig forholdsvis længst. Ifølge Som- 

 merfelt*) var den i 1827 i Salten indenfor Bodø nær ved 



') Smith, Topogr. Journ. f. Norge 21 H. 1797; sam e Forf. be- 

 retter ligeledes, at man har fanget et Ind. paaFjeldet i en norsk 

 Mils Afstand fra nærmeste Vand. 



^) Hjorthøy, Phys. og oecon. Beskr. over Gudbrandsdalen (Kbhvn. 

 1785.) 



') Brun, Om Sneaasen. (Det Kgl. N. Yid.-Selsk. Skr. i 19de Aarh. 

 1 B. Kbhvn. 1817). 



*) Phys. -oecon. Beskr. over Saltdalen. (Det Kgl. N. Vid. -Beisk. 



Skr. i 19de Aarh. 2 B. Thjem. 1824—27). 



6* 



