Bemærkningor til Norges Pattedyrfauna. 97 



vare de yderst talrige i hele Smaalenene og de fleste af 

 Landets sydlige Districter, hvorom alle topographiske Be- 

 skrivelser af disse Landsdele fra denne Tid vidne. 



Alene Finmarken synes altid at have været mindre 

 berørt af deres periodiske Optræden, idet deres Mængde 

 her idethele har været ret betydelig, og de dræbte Indi- 

 viders Rækker hurtigt ere blevne udfyldte ved Indvandring 

 fra Rusland. I Lofotens og Vesteraalens store Øgruppe 

 synes de dog ikke at forek. rormalt uden paa Hindøen. 



Men denne periodiske Aftagen, der tidligere hoved- 

 sagelig har indskrænket sig til visse Districter, har ikke 

 siden den ovenfor nævnte Periode i Begyndeisen af forrige 

 Aarh. naaet en saa betydelig Udstrækning, som i de se- 

 neste Aartier. Ved Begyndeisen af vort Aarhundrede var 

 idethele deres Antal ganske betydeligt, og dette holdt sig 

 med forholdsvis ringe Afvexling indtil henimod 1840. Paa 

 denne Tid fandtes de idethele talrigere i Landet, end Bjør- 

 nene, uagtet de sjelden fældtes;') mellem 1820— 40 vare de 

 saaledes jevnligt særdeles nærgaaende i alle Egnene mellem 

 Christianiafjorden og Mjøsen, og havde stadigt Tilhold i den 

 umiddelbare Nærhed af Christiania, hvor de visse Aar 

 næsten udryddede Omegnens Gaardhunde. 



I Fyrgetyverne begyndte en gradvis Aftagen af deres 



^) Som et Exempel paa den Skade, som de under saadanne Perioder 

 formåa at anrette i de enkelte Districter, kan anføres,' hvad Mel- 

 chior (Danske Stats og Norges Pattedyr, p. 21) gjer giver efter de 

 offentlige Tidender. I Aafjordens Prgd. i søndre Trondhjems 

 Amt vare i de 11 første Maaueder af Aaret 1825 dræbte afUlve: 

 15 Heste og Føl, 9 Kjør og Kalve, 282 Faar, 216 Gjeder, 1 

 Svin, foruden Hunde og Katte, tilsammen f)49 Husdyr, hvoraf de 

 480 alene paa Hovedsognets 62 bebyggede Gaarde. 



N. Mag. f. Naturvsk. XXII, S. 7 



