Bemærkninger til Norges Pattedyrfauna, 115 



værge, om den kan undfly, ligesom den aldrior forsvarer sin 

 Unge. Er Terrainet ikke vanskeligt, og Fare er paafærde, 

 bevæger den sig med en ikke ringe Hurtighed paa Land, 

 og man maa anstrenge sig for at indhente den. Den sover 

 saavel paa Land, som paa Søsn, 



Dens Føde bestaar, idetmindste for en Del, af Fiske. 

 Saaledes er den ofte seet at komme op med Helleflyndrer 

 [Htppoglossus mashnns) og Langer [Molva vulgaris) i Mun- 

 den, hvilke undertiden ere ophentede fra et Dyb af indtil 

 170''; nylig blev en Unge fanget ved Froøerne paa en 

 Skrejline, hvis Kroge laa i en Dybde af 150™. 



Gen. 2. H al i cho er u s, Nilss. 1820. 



42. //. grypus, (Fabr.^ 

 1791. Phoca grypus, Fabr. Skr. af Nat. Hist. Selïk. 1 B. 2. H. p. 167. 



58°— 70°. Indtager i Landets sydlige Dele foreg. Arts 

 Plads, og forek. paa flere Steder, skjønt idethele sparsomt, 

 fra Hvaløerne op idetmindste til Tromsø. Ligesom Ph. 

 haibata synes den at have bestemte Tilholdssteder, hvor 

 den træffes i større Antal sammen, og hvor maaske 

 Individ erne samle sig for at yngle. Paa Jæderen har jeg 

 seet den temmelig talrigt ora Sommeren i Selskab med 

 Ph. vittilina^ ligesom den til visse Tider viser sig i mindre 

 Selskaber paa flere Steder i Skjærgaarden udenfor Ber- 

 gen Stift. 



I Landets nordlige Dele forek. den uden Tvivl spar- 

 sommere, endskjønt Kundskaben om Sælernes Udbredelse 



disse Egne er endnu kun forholdsvis ringe. Af Prof. 



8* 



