120 Robert Collett. 



Ved de Udgravninger af Huler paa Øerne udenfor de roms- 

 dalske Kyster, som i sidstforløbne Aar (1875) ere blevne 

 foretagne af geologisk Assistent H. Keusch, fandtes i Sjongs- 

 helleren paa \alderøen ved Aalesund (62° 30'), foruden 

 talrige Ben af de tamme Husdyr, tillige større eller mindre 

 Brudstykker, især af Horn, tilhørende Hjorten'), dels ube- 

 arbeidede, dels som forarbejdede Oldsager. Dette Hulefund 

 antages at have tilhørt den ældre Jernalder. 



De første paalidelige historiske Opgivter, der vedrøre 

 Hjortens tidligere Udbredelse i Landet, skrive sig fra den 

 første Halvdel af det 17de Aarhundrede. Paa denne Tid 

 forekom den fra Nedenæs idetmiudste op til Polarcirkelen, 

 eller maaske lige op i det sydlige Finmarken, saaledes at 

 dens Udbredelse strakte sig næsten gjennera Landets hele 

 Længde. I 1632 nævner P. Claussøn^) den som forekom- 

 mende i Raabygdelaget (eller Nedenæs), hvor de tilligemed 

 Elsdyr og Rensdyr vare Gjenstand for en indbringende Jagt ; 

 fremdeles paa Hitteren (udenfor Trondhjemsfjorden), hvor 

 den angaves tidligere at have forekommet i større Antal, 

 end paa noget andet Sted i Landet, men de vare nu her, 

 som andetsteds, meget aftagne i Antal ;^) endvidere paa 

 Vigtenøerne (paa Grændsen af Helgeland), hvor de ligeledes 



') Etatsraad Jap. Steenstrup, der har övertaget Bearbejdelsen af det 

 samlede; Materiale fra disse Huler, erklærer i et netop modtaget 

 Brev, at de nævute Brudstykker af Hjorten have vist sig at til- 

 høre, „i Forhold til deres respective Alder, ret kraftige Individer." 



^*) Norriges Oe Omliggende Øers sandfærdige Bescriffuelse (Kbhvn. 

 1632). 



■) Det er ret mærkeligt, at Hitteren fremdeles er det Punkt i Lan- 

 det, hvor dette Dyr endnu (efter næsten halvtredie Aarhundredes 

 Forløb) har holdt sig i størst Antal. 



