124 Robert Collett- 



tionært paa enkelte af Øerne, saasom paa Gurskø, Hareid- 

 land og andre. 



Sit fornemste Tilhold har den paa den circa 256 Q] 

 Kilometer store Hitteren udenfor Indløbet til Trond- 

 hjemsfjorden (63° 30'), hvop Antallet, efter et i 1868 

 gjort Overslag, ansloges til ikke langt fra 1000 St.; for 

 Tiden (i 1875) overgaar Antallet maaske neppe 4 — 500 

 St., idet et ikke ubetydeligt Antal i de sidste ulvefri Aar 

 have søgt over til Fastlandet. De fleste af de aarligt fæl- 

 dede Individer skydes udenfor Jagtt-den som „Skadedyr* 

 i Indmarken, under hvilken Form d( n er ubeskyttet af en- 

 hver Lov ; uagtet de bedste Jagtrevierer ere bortforpagtede 

 til Englændere, er Udbyttet af de i den 4 Ugers lange 

 Jagttid om Høsten dog forholdsvis ringe mod det Nederlag, 

 som anrettes af Befolkningen selv. I mindre Mængde forek. 

 den paa de nærliggende Øer udenfor Romsdals Kyster, 

 saasom Tastern, Stabben, Ertvaagø, Fredø, hvorimod den 

 ikke regelmæssigt synes at have Tilhold paa Smølen, der 

 er næsten ganske blottet for Skov. 



Paa det tilgrændsende Fastland af Romsdalens og søn- 

 dre Trondhjems Amter viser den sig i ringe Mængde i 

 Ørkedalen, Surendalen og paa flere Punkter af Hevne, men 

 synes her neppe at have fast Tilhold i længere Tidsrum 

 ad Gangen. Dog har den i Ørkedalen i de senere Aar 

 tiltaget i Antal, og den viser sv^ nu jevnlig i smaa Flokke 

 i enkelte af dette Districts skovbevoxede Dalfører (saasom 

 i Grytdalen). 



Sin Nordgrændse har Hjorten i Namdalen i nordre 

 Trondhjems Amt. Her forek. den paa Otterøen ovenfor 

 Namsos i ikke ringe Mængde, og herfra begive sig fra og 

 til Individer over saavel til den nordenfor liggende Øgruppe 



