Bemærkninger til Norges Pattedyrfauna. 127 



dog haver i fordum tiid, paa en liden øe, en halv Mil fra 

 Stavanger, kaldet Kalvøen, hvorpaa voxer smaa Furer, Eege 

 og Hasseltræer, været Daadyr, hvilke alle Aaret 1674 ere 

 blevne levende fangne og derfra til Laurvigen henbragte." 

 At Ceivus duma. aldrig har kunnet trives i Norge, er uden- 

 for al Tvivl, hvorfor Navnet Daadyr her vistnok kan an- 

 tages har været tillagt C capieoius. 



Endelig kan nævnes, at Smith i sin Beskr. over Trysil 

 Prgd.-), forfattet 1784, omtaler, at et Ind. er skudtidette 

 District (Østerdalen) i forrige Aarhundrede (62°). 



47. C. alces, Lin. 



1766. Cervus alces, Lin. Syst. Nat. ed. 12, tom. 1. p. 92. 



58°— 70°. Uagtet denne ligesom de øvrige jagtbare 

 Dyr har i sin Forekomst gjentagne Gange været betyde- 

 lige Forandringer underkastet gjennem Tiderne, fremgaar 

 det af de ældre topographiske Beskrivelser over Norge 

 (Claussøn 1632, Wolff 1651, Berentsen 1656), at den i Midten 

 af det 17de Aarh. havde idetheletaget næsten den samme 

 Udbredelse i Landet, som nu for Tiden, idet denne strakte 

 sig fra Christiansand Stifts sydlige Dele til det sydlige 

 Finmarken, medens den dog utvivlsomt paa denne Tid fore- 

 kom i større Antal nordenfor Polarcirkelen, end det nu er 

 Tilfældet. Saaledes finder man i Finmarkens sydlige Dele, 

 hvor den ikke længer er stationær, (saasom i Maalselvdalen 

 ved Tromsø), ikke sjelden dens Horn under Grønsværet ved 

 Roden af Træerne (meddelt af Forstmester Norman). 



I det 18de Aarh. aftog deres Antal elterhaanden med 



') Topogr. Journ. f. Norge, 21 H. 1797t 



