Bemærkninger til Norges Pattedyrfauna. 149 



Alveolarranden ; paa dette Sted begyuder ogsaa den dybe 

 Fure, der fortsættes ned til Rodens sammenfoldede Del; 

 den anden Side er uden Afslidning og Fure. 



Gen. 2. Hyperoodon, la Cep. 1804. 



59. H. diodon, (la Cep.) 



1804. Delphinus diodon, la Cepède, Hist. Nat. Cet, p. 309. 

 1804. Delphinus hutzkopf, la Cepède, Hist. Nat. Cet. p. 319. 

 1820, Hyperoodon borealis, Nilss. Skand. Fauna, I, ed. 1, p. 404. 



58' — 71°. Viser sig sporadisk ved Norges Kyster fra 

 de sydligste Dele lige op til Varangerfj orden. Allerede 

 1753 omtaler Pontoppidan, at et Ind. af en spidssnudet 

 Hval, der sandsynligvis har været en Hyperoodon, og som 

 havde en Længde af 26 Fod, blev fanget ved Fredrikshald 

 i November 1749; dette Ind. var en Hun, og indeholdt et 

 Foetus af 6 Föds Længde. 



I Christianiafj orden ere flere Ind. i Løbet af de senere 

 Aartier strandede eller blevne fangede. Saaledes erholdtes 

 i August 1846 2 Exemplarer, hvoral det ene, et yngre Ind., 

 opbevares som Skeiet i Univ. Mus. Dettes Totall. er 23 Fod. 

 I Beg. af October 1864 strandede et Ex. ved Frederiks- 

 væru, lige i Fjordens Indløb, og førtes til Christiania, hvor 

 Skelettet blev udpræpareret og afsendt til Smithsonian In- 

 stitution, ligesom der toges en tro Model af Træ, der nu 

 opbevares i det zoologiske Musæum. Totall. af dette Ind. 

 var oratr. 16 Fod (5210"^°^); Afstanden fra Snudespidsen 

 til Rygfinnens Begyndelse omtr. 9.^ Fod (3020°»"^); Hale- 

 finnens største Bredde 1210"'°. I Slutningen af September 



