Bemærkninger til Norges Pattedyrfauna. l'fîl 



med Loddefisket eller med de øvrige Torske- eller Silde- 

 fiskerier; den viser sig i Regelen først efteråt Lodden har 

 forladt Kysten, og findes endnu en Del tilbage, sees den 

 aldrig blaudt disse, uden tilfældigvis passerende deres 

 Stimer. 



For at erholde Thysanopoderne, der ikke ere jevnt 

 spredte over hele Fjorden, men udbredte mere pletvis, løber 

 den søgende ind og ud afBugterne, og standser først, hvor 

 den træffer disse ; her jager den frem og tilbage med aabent 

 Gab, ofte med Ryggen nedad, indtil Gäbet er tilstrækkeligt 

 fuldt, da det med Kraft slaaes sammen. Finder den Føde 

 i Overflod, og den endnu er hungrig, skræmmes den ikke 

 af Skud, medens den ellers er temmelig sky. De Masser 

 af Thysanopoder, som kunne rummes i dens Ventrikel, ere 

 aldeles utrolige. Hos flere af de af mig undersøgte Indi- 

 vider fandtes 2— 3 Tønder af disse Smaadyr, endnu næsten 

 fuldkomraen uskadte; men hos store Individer, der have 

 mættet sig fuldstændigt, findes undertiden indtil 10 Tønder 

 (12 Hektol.) 



Blaahvalens alm. Længde er omtr. 70 Fod (22") ; me- 

 dens Individer jevnlig fanges, der ere blot 65 Fod (20™), 

 erholdes undertiden Individer med en Længde af mel- 

 lem 80 og 90 Fod (28"0. Ved en enkelt Lejlighed har 

 Foyn fra sit Skib observeret et Ind , hvis Længde han an- 

 slog til 130 Fod (40^^"), men da han netop havde et an- 

 det paa Slæb, kunde der ikke gjøres Jagt paa denne Kjæmpe. 

 3 af de af mig i 1874 undersøgte Individer havde en Længde 

 af mellem 70 og 80 Fod. Hunnerne synes i Regelen at 

 være større, end Hannerne. 



Parringen er undertiden bleven iagttaget af Fangst- 



N. Mag. f. Nuturrik. XXII. 2. H 



