172 Hans H Reusch. 



Hulerne paa StaUandet. Sydsidon af Statlandets Halvø, 

 fra Gaarden Drage og vestover, er en steil Fjeldstyrtning, 

 ved Foden fleresteds kantet med Ur. Langs med denne 

 strækker sig gjerne en smal Fjære bestaaende af Rullestene, 

 dannede ved Havbølgernes Omtumlen med de nedramlede, 

 oprindelig skarpkantede Stene. Hvor selve det faste Fjeld 

 gaar ud i Søen, iagttages flere Steder en Grændse mellem 

 glattet og uglattet Fjeld.') 



Ved Drage findes en liden Hule nær Søen: Stefans- 

 helleren; længere vest ved Gaarden Indre-Fure, ugsaa nær 

 Søen, en naturlig Tunneldannelse gjennem en fremspringende 

 Hammer. Tunnelen er 60' lang 48' bred paa det Bredeste, 

 12' paa det Høieste Paa Bunden ligger Stene, nedfaldne 

 fra Taget; det sidste større Nedfald fandt Sted for en 8—9 

 Aar siden ved den ene Aabning. Fjeldet er her meget 

 gjennemsat af Spalter; disse er ikke dannet ved Udvask- 

 ning eller Forvittring; det er Sletterne i det faste Fjeld, 

 som med Vold er blevet aabnet Vi vil i det Følgende 

 skille mellera Sletter og Spalter, idet vi ved de første for- 

 ståa de lukkede, ved de sidste de med Magt aabnede 

 Sprækker i Fjel dene. 



Syd for Næsset Furestaven findes der en trang Hule 

 Statvikhole (aabent o), hvor Havet gaar ind; den siges at 

 skulle være over 60' lang Da jeg var der, satte en Storm 

 stor Sø mod Kysten, saa det var umuligt at komme ind. 



Denne Sydrand af Statlandet er kjendt for sine Hav- 

 søers Vælde. Jeg skal herfra anføre et Exempel paa, 

 hvorledes Havet formaar at tumle selv med vældige 



') Cfr. Reusch: En "Notis til Kundskabeo om Strandlinjer. Chri- 

 stiania Videnskabs-Selslfalis Forhandlinger for 1874 Side 284. 



