202 Hans H. Reu sch. 



er der kanske flere nærliggende) ligger ikke i hele sin 

 Udstrækning nøiagtigt midt over Gulvet, men i den ydre 

 Del nærmere den nordlige, i den indre nærmere den syd- 

 lige Side. Næsten overalt har Væggene beholdt sit op- 

 rindelige Udseende: afglattede Fläder, tilrundede Kanter 

 og talrige jettegrydeagtige Fordybninger. Paa Væggen til- 

 høire paa Fig. 25 sees et Punkt, der især udmærker sig 

 ved talrige Huller; disse staar tildels i en vis Orden, der 

 svarer til Lagningen. Ogsaa nær Gulvet, der hvorManden 

 staar, er disse „horisontale Jettegryder" udmærket ud- 

 viklede. En Afbildning af en Del herfra er gjengivet Fig. 

 26. Hullet længst tilvenstre er 5" vidt (5" dybt), de andre 

 i Forhold dertil. Hulens Gulv, der er bedækket af brun, 

 smuldrende Møg, er saa godt som aldeles tørt med Und- 

 tagelse af en Stribe langs Indsiden af Volden ved Ind- 

 gangen. Omtrent midt paa Skraaningen i det Indre af 

 Hulen lod jeg foretage en Gravning ; øverst fandtes 3' med 

 Møg, Møgaske og noget Kul, derunder kom Ler. 



Sætshelleren ligger paa Nordsiden af Øen. Forholdene 

 'her ligne i høi Grad dem ved Sjøhellerne. Fra Fjæren 

 gaar op en Kløft 13' bred med lodrette, omtrent 15' høie 

 Vægge. Inderst inde, omtrent 20' o. H., er et lidet over- 

 dækket Parti, en Huledannelse svarende til Nedre-Sjøhelleren. 

 Det kan mærkes, at etsteds udgaar der to Sidekløfter fra 

 Hovedfordybningen, en til hver Kant. 



Ovenover her har man først et Stykke fri Mark, saa 

 kommer atter en Kløft, hvis Bund bestaar af nedramlede 

 Sten; høieste Punkt 80' o. H. Denne Kløft gaar som den 

 nedenforliggende ind i Retningen S 20° 0. Den indfattes 

 af høie, steile Vægge, der indad slutter sig sammen oventil 

 og danner en i Forhold til sin Høide, 60', i Begyndeisen 



