Træk af Havets Virkninger paa Norges Vestkyst. 205 



at Bjergarten ved dem Alle er saa haard og fast, at For- 

 vittring ikke der har havt noget at sige, og at der ingen- 

 somhelst Riraelighed er for, at de skulde være fremkomne 

 ved at lettere paavirkelige Bjergarter, som Kalk, er tæret væk. 



Vi har seet, at Hulerne, paa en Undtagelse, Havsund- 

 helleren, nær, er beliggende paa Udsiden af de yderste 

 Øer eller paa ubeskyttet Fastlandskyst, Statlandet. Nogle 

 ligger saa lavt, at Havet stadig staar ind i dem CStatvik- 

 hole, Ristøgjøtten), andre saa meget over Søen, at den kun 

 under extraordinære Omstændigheder slaar ind i dem (Lille- 

 gjøtten, Ottreskredgjøtten, Nedre-Sjøhelleren). Af de øvrige 

 ligger ingen høiere end at man ogsaa, efter hvad man 

 ellers ved om Landets tidligere Niveauforhold, kan antage, 

 at Havet engang har gaaet ind i dem. Hvad Havnsund- 

 helleren angaar, da bør det mærkes, at den ligger saa 

 høit over Sjøen (en 200'), at dengang, den laa i Havets 

 Niveau, maatte ogsaa saa godt som hele den udenfor lig- 

 gende lave Vigerø have været neddukket under Bølg' rne. 

 Allerede af disse Ting faar vi en Formodning om, at Hu- 

 lerne maa være et Værk af Havet. Om dette ved vi 

 forresten allerede fra andre Lande, at det udgraver Huler 

 i Strandbredderne. *) 



I denne vor Anskuelse støttes vi foruden ved Fore- 

 komstmaaden ogsaa ved en nøiere Betragtning. Hulerne 

 er i Regelen videst udentil og snævrer af indad i Overens- 

 stemmelse med, at Havet paa den ydre Del har arbeidet 

 længst og med størst Kraft. Fra Nedstyrtningerne, som 



') De hyppigste og stærkeste Vinde komme paa den omhandlede 

 Strækning fra Havet. Se f. Ex. Kvitholtiïen o. s. v.: Norges 

 Vind- og Storm-Statistik 1869 S. 226 — 27-28. 



