218 Hans H. Keusch. 



Havets Bevægelse paa Stranden er forresten dobbelt; 

 den ene er, naar Bølgen , styrter ind; da er Arbeidet kraf- 

 tigst ; da fornemlig er det, de store Stene rokkes og væltes 

 og de mindre hvirvles afsted. I Mellemrummet til den 

 næste Sø kommer ind, medens Våndet efter Tyngdens Lov 

 rinder ned gjennem alle Fordybninger, er dets Kraft langt 

 mindre. Flere smaa Fordybninger under Afsatser synes at 

 være dannet af disse det udrindende Vands Fosser og at 

 forholde sig temmelig som almindelige Elvegryder. 



Et Par St-eder i den Del af Søndmør, jeg har besøgt, En- 

 des Marmorfjeld i Havets Niveau, nemlig paa Voksøen og paa 

 Gurskøen ved Gaarden Indre-Søvde, hvilke Lokaliteter begge 

 to er beskrevet af Strøm i hans Søndmørs Beskrivelse. 

 Havet har her udtæret ganske besynderlige Jettegrydedan- 

 nelser; disse sees bedst paa Voksøen, hvor Marmoren i 

 større Udstrækning beskylles afSøen end jiaa Indre-Søvde. 

 Paa den sydvestlige Side af førstnævnte strækker sig 

 langs Søen et 500' langt, 180' bredt') lindseformigt Marmor- 

 parti i Gneisen. Marmoren er i Brud hvid, men denne 

 Farve sees ikke paa Overfladen; denne er, hvor Sjøen sta- 

 dig skyller op, graalig-gul og høiere oppe graa af Farve. 

 En Strækning har faaet Navn af Tigge-Berg (Tig— Tag) 

 (Fig. 33) fordi den i Besynderlighed er gjennemhullet af 

 Jettegryder, og det saaledes, at Overfladen, bogstavelig 

 taget, næsten udelukkende bestaar af Jettegryder og Tagger 

 og- Kammer mellem dem. Undertiden er Adskillelsen mel- 

 lem to eller flere nærliggende Gryder tæret væk, saa de 

 er smeltet sammen til en. Sagnet fortæller, at Gryderne 

 er Spor efter Troldenes Fæ, som har gaaet og trakket her 



Maalt af Hr. F. ßaade. 



