Træk af Havets Virkninger paa Norges Vestkyst. 227 



paa Øernes Udsider og det jævnere Afhæld paa de Sider, 

 der vender mod Land; endvidere ser man for Fig. 19's 

 Vedkommende Modsætningen mellem Fjeldet ovenpaa og 

 den bratte Væg ; den distinkte Grændse markeres forresten, 

 naar Beskueren staar langt borte, ikke altid skarpt uden 

 ved visse Belysninger. Fig. 14 er tegnet fra et altfor lavt 

 Stade til at man faar se noget af Øens overside. 



Det er klart, at vi her staar foran en mægtig Denu- 

 dation frembragt ved Ishavets Bryden mod Udsiderne af 

 Øerne og den ubeskyttede Kyst. Fj eldene har rimeligvis 

 engang^' skraanet ligesaa jævnt af ud mod Havet, som de 



Fig. 40. 



En Del af Hareidelands Nordside seet fra Remø. 



nu gjør det paa de fra Havet vendende Sider. Dernæst 

 har Brændingen gjennem en længere Periode i fordums Tid 

 virket tærende, vaskende og løsbrydende paa Landet, som 

 laa lavere end nu, maaske en 160—70'. Samtidigt med, 

 at Søen saaledes stadigt har søgt at underminere Fjeldet, 

 har Forvittringen arbeidet til at faa de undergravede Fjeld- 

 stykker til at ramle ned. Ved dette dobbelte Arbeide er 

 det, at de steile Vægge ud mod Havet er fremkommet. 

 Hvor Forvittringen og Sjøens Værk har gaaet raskest for 

 sig, fordi Fjeldet var mest opsprukket, eller Bjergarten 

 lettest angribelig, har vi faaet Indsøk i Fjeldet, enten vide, 

 et Slags „Bottner" („Cirkusen" paa Valderø), eller trangere, 

 Kløfter. Paa nogle Steder, hvor enkelte ved Jordskjælv 



15* 



