228 . Hans H. Reusch. 



udvidede Sletter lettede Havets, men ikke i samme Grad 

 Forvittringens, Arbeide, dannedes Huler, hvilke forresten 

 vel ogsaa engang med Tiden vil omdannes til aabne Kløfter. 

 (Mærk de nedstyrtede Sten). 



For at Landet engang har ligget lavere end nu, vidner, 

 foruden det faste Fjelds Form, ogsaa Afleiringer af løst 

 Material paa Øernes Indsider, saaledes som straks nærmere 

 skal omtales. De ovenfor nævnte Tal 160 — 70' er omtrent 

 de store, høiereliggende Hulers Niveau, naar man ser bort 

 fra de senere Udfyldninger; Indgangen til Dolsteinshole 

 215' 0. H., det Indre afSjonghelleren 185' 0. H., det Øverste 

 af Volden foran Rønstadhelleren 175' o. H. 



I en senere Periode har Landet steget; Sjøen har da 

 arbeidet paa Fjeldfoden, som hidtil havde været beskyttet, 

 beliggende altfor dybt under Havets Overflade til at dette 

 kunde have nogen synderlig Indflydelse. Man maa nemlig 

 erindre, at den blotte Bølgebevægelse vel neppe udretter 

 noget synderlig stort, men at det, som har Magt, er Anslaget 

 mod Stranden, ved hvilket der til Bølgebevægelsen ogsaa 

 kommer Massebevægelse. Vidner om dette Havets Arbeide 

 paa Fjeldfoden er Klipperuinerne og de lavere liggende 

 Huler, hvoraf nogle, de i Havets nuværende Niveau, er 

 under Dannelse endnu den Dag i Dag. Statlandets Syd- 

 rand og Rundøs Vestside har ingen synderlig fremtrædende 

 Fjeldfod. Sandsynligvis kommer dette af, at Havets Magt 

 er saa stor og Bjergarten saa let angribelig, at den, som 

 engang har været, allerede er færet væk ; begge Steder har 

 man Gneis med Skikthoveder ud mod Søen. 



