â60 N. Bryhû. 



slagene på flade og lave Strandbredder Sand, der tørres 

 i Luften og fyger afsted med Vinden. Dette er på Jæ- 

 deren den almindelige Arsag til Fly vesand ; Hav og Storm 

 kan der aldeles uhindret angribe Kysten, såsom Skjær- 

 gård der mangler. I det andet Tilfælde opstår Sand- 

 flugt ved uforsigtig Oprivning af Torven på løs Sand- 

 bund. Der behøves i veirhårde Egne overmåde lidet for 

 at bringe løs Sand i Bevægelse. Anlæg af en Vei, stærkt 

 Belæg af Havnefæ eller endog Opspadning af et Par 

 Stykker Torv kan afgive Arsag dertil. Finder Vinden 

 først et lidet Hul at hvirvle rundt i, danner den strax 

 en større Fordybning og kan senere holde paa sålænge, 

 indtil den får oprevet en hel Mark. 1 Regelen går det for 

 sig således, at de oprindelige Huller i Marken etterhån- 

 den af Vinden trækkes ud i Længden og skydes som 

 spidse Kiler videre og videre, indtil de træffer på en 

 Hindring f. Ex. fast Fjeld, Myr, en Elv o. s. v. Efter 

 nogle År er den hele Mark skåret op i mange paralelle 

 Strimler. Sandkløfterne bliver altid bredere og dybere 

 idet Vinden med stor Voldsomhed presser sig gjennem 

 dem og river Sand med sig fra Bunden og Sidefladerne. 

 Græstørven på Strimlernes Overflade undermineres lidt 

 efter lidt, falder stykkevis ned og deler Skjæbne med 

 Sanden på Kløftens Bund. Tilsidst bliver en dyrket eller 

 ialfald tilgroet Mark forvandlet til en Grus- eller Sten- 

 mark, idet naturligvis Grus og Sten bliver liggende til- 

 bage og danner endelig et Bedækningslag, stærkt nok til 

 at beskytte den tilbageblevne Sand fra Bortfygning. Delte 

 Sten- eller Gruslag ligger ofte betydelig dybere end 

 Markens forrige Overflade. Den på en af disse to Måder 



