Bidrag til Jæderens Flora. 261 



i Bevægelse satte Sand kaster sig ud over Nabomarkerne 

 og bedækker dem med et ofte flere Fod dybt Sandlag. 

 Hvis Sanden paa sin Flugt træffer på en Hindring, læg- 

 ger den sig sammen i Hauge, de såkaldte „Sandkuler" 

 eller „Klitter", der oftest er i Bevægelse og forandrer 

 Form efter Vindens Retning, men alligevel ikke sjelden 

 opnår en betydelig Høide og Udstrækniug. 



Flyvesand har på Jæderen en ganske betydelig Ud- 

 bredelse. Den begynder i Nord ved Sole Kirke; Sole- 

 sanden strækker sig omtrent h^ Mil ind i Landet, den er 

 ved Strandklipper (Tormovarden) adskilt fra et søndenfor 

 liggende Flyvesandparti. Dette strækker sig under for- 

 skjellige Navne (f. Ex. Selesanden, Bybergsanden, Orre- 

 sanden, Håsanden o. s. v.) sågodtsom uafbrudt omtrent 

 2 Mil sydover langs Kysten forbi Jæderens Rev til Hå- 

 elvens Udiøb. Mere isolerede Flyvesandpartier findes 

 omkring Ognebugten (Ogne- og Brusanden) og ved San- 

 devik på Jæderens Nordspids. 



Flyvesand består for den største Del af Kvartskorn, 

 blandet med knuste eller hele Muslingskaller og Snegle- 

 huse (ofte i stor Mængde), med Glimmerblade, Havsalte, 

 Jernoxyd o. s. v. Sandkornene er undertiden så små 

 og lette, at de fyger omtrent som Sne og ofte langt op 

 paa Fj eldene, i Almindelighed er de større og tungere 

 såat de mere hvirvler langs henad Jorden. Undertiden 

 flyver Sandkornene afsted med sådan Voldsomhed, at de^ 

 svier og stikker, hvis man får dem i Ansigtet, og Vin- 

 duesruderne er i Flyvesanddistrikter ikke sjelden riflede 

 og ganske matslebne af Sandkornenes Indvirkning. Sand- 

 haugene er særdeles tørre på Overfladen og opvarmes i 



Mag. f. Natmvük. XIII, 3. 17 



