Om Kiisforekomsterne ved Røros 



af 



Direktør I. Friis. 



Er der kun et eller er der to Ertsniveauer ved Storvarts 

 Grube, og ere Kiisforekomsterne ved Röros i Almindelighed 

 at anse som Leier eller som Gange? 



Da disse Sporgsmaal, hvorom Meningerne have været 

 delte, ere af stor Interesse, tor det maaske ikke være af 

 Veien at se tidligere publicerede lagttagelser herom supple- 

 rede med lagttagelser, fra ældre eller nyere Datum, af Röros 

 Værks Functionærer. 



Om Storvarts Grube har man nedskrevne Beretninger 

 ligefra eller saalangt tilbage som til 1779, nemlig af J. C. 

 Fabricius, som i sin „Reise nach Norwegen 1779" beskriver 

 Ertsforekomsten i Storvarls Grube. Men til denne, maaske 

 den ældste Beretning, man har af fremmede Geologer, om 

 hvad man nu forstaar ved Storvarts Grube, og som kort og 

 træffende beskriver Ertsforekomsten, skulle vi senere komme 

 tilbage. Storvarts Grube var den Gang ind dreven 300 

 Lagter. Först fra 1820 har man Relationer om Röros Værks 

 Gruber af Værkets egne Betjente. Da imidlertid disse, der 

 senere stadigen ere fortsatte, i Regelen ikke gaa udenfor 

 den nærmest foreliggende Opgave, at beskrive Grubernes 

 „Drift og Tilstand" ere de ogsaa i Regelen nu af mindre 



