324 



I. Friis. 



Beretning af 20de Marts 1713 efter en den Gang afholdt 

 Generalforsamling af blandt andre Direktor Bergmann og 

 Bergskriver Hjort 'udi presence af hoiædle og velbyrdige 

 Hr. Justitsraad og Oberbergamtforvalter Dreyer,' hvor det af 

 de tilstedeværende Stigere bestemt udtales, 'at malmstreget 

 saavel i fallende som i det strygende er afskaaret/ Og 

 efter hvad man nu har seet, da Gruben paa det nærmeste er 

 lændset, forholder det sig virkelig ogsaa saa, al Leiet paa 

 begge Sider er afskaaret efter Ströget af for en Del berg- 

 fyldte Gange, medens det derimod synes at være udkilet 

 efter Faldet. De længst inddrevne Orter mod Vest vise 

 ialfald kun smale Striber af Kvarts i og imellem Skiferens 

 Lag. Men her undlader jeg dog ikke at bemærke, at de 

 dybeste Arbeidspunkter i åen midterste Del af Gruben endnu 

 ikke ere tomte. Den bergfyldte Gang som mod Syd over- 

 skjærer eller begrænser Leiet, sees med en Ort at være 

 gjennemfaret i ældre Tider, rimeligvis under Forudsætning 

 af den Mulighed, at Leiet kunde gjenfindes paa den anden 

 Side af Gangen enten i samme Niveau eller forrykket. 

 Uagtet ingen af disse Forudsætninger synes rigtige, efter 

 hvad man hidtil har kunnet iagtage, maa dog Spörgsmaalet 

 navnligen om Leiets Forrykning endnu siges at være uaf- 

 gjort. Det kan imidlertid med Bestemthed siges, at hvis en 



Fig. 1. 



SV 



Mû 



Forrykning har fundet Sted, saa er Leiet ikke hævet men 

 sunket mod Syd og i Fald, hvilket jeg anförer med den 



