334 I. Friis. 



ikke paa det Punkt, hvor man ved en ældre Drift har gjen- 

 nemfarct Samme af den Grund, at dette Punkt maaske ligger 

 udenfor den Ertszone, i hvilken Ertsen er udfældct, en For- 

 udsætning, som antagelig lader sig forsvare. 



3. At den bergfyldte Gang begrændser Leiet, der saa- 

 ledes ikke kan optræde udenfor Samme, en Forudsætning, 

 som rimeligvis vil vise sig at være den riglige." 



Ved en senere Afsænkning til et temmelig betydeligt 

 Dyb paa den sydvestre Side af Gangen efter Faldet af denne 

 uden at Leiet gjenfandtes, maa det antares at være vist, at 

 dette ikke er forrykket. Hvad der ved denne Afsænkning 

 er vist, hvilket i og for sig kan være af nogen Interesse, 

 er, at den bergfyldte Gang mod Dybet udkiler sig, bliver 

 Fig. 8. *^' ^^ almindelig Slette (Fig. 8). Det vil 



nok vist her kunne være et Spörgs- 

 maal, om Afsænkningen er forlsat langt 

 ~-^ nok. I Kongens Grube gjenfandtes det 

 forrykkede Leie först i et meget större 

 Dyb. Man har her et af disse Spörgs- 

 maal, som ikke saa sjelden fremstille sig for Bergmanden, 

 hvorlangt er det försvarligt at fortsætte en Undersögelses- 

 drift? 



Forholdene i Kongens Grube og Nybergs Grube ere dog 

 ikke ganske analoge og, som allerede anfört, at Leiet mod 

 Sydvest begrændses af Gangen saaledes som det mere 

 bestemt fremgaar at være Tilfældet ved en lignende Slette 

 eller Gang mod Nordvest (se Plankartet), turde derhos være 

 det sandsynligste. I en senere Relation vedkommende dette 

 Spörgsniaal anföres saaledes: „Seer man Forholdet i et 

 enkelt Snit til en vis Dybde, i hvilket det viser sig som i 

 Fig. 9, synes det vistnok lidet rimeligt, at Sletten (Gangen) 



