338 I. Friis. 



imidlertid Hansleen at være kommen til en anden Opfatning, 

 og er det en Relation af ham i 1861, som ovenfor sigtes til 

 og som her gjengives, forsaavidt den behandler ogi söger at 

 löse det foreliggende Spörgsmaal: „Fjeldet, hvorif Gruberne 

 ligge, bestaar af forskjellige Bjerglag,] som ligge ovenpaa 

 hinanden. Disse Bjerglag höre alle] til Glimmerskiferens 

 Familie; de ere nemlig foruden egentlig Glimmerskifer, Talk- 

 skifer og Chloritskifer, hvilke alle ere lette at skjelne fra 

 hinanden formedelst forskjellig Farve, Haardhed, Glands og 

 Structur. 



Gaar man ned gjennem en af Skakterne, ser man i 

 dennes Sidevægge Kanterne af de forskjellige Lag stikke 

 frem; eftersom man gaar længere ned og passerer forbi 

 flere saadanne Lag, vil man iagttage, at de nævnte Bjerg- 

 arter vexle uophörlig uden Orden, dog vil man| finde at 

 Qvarts og Glimmerskifer er hyppigere överst i Skakten, 

 medens Talk og Glimmerskifer er hyppigere ved Skaktens 

 Bund og inde i Gruben. Man vil endvidere iagtage, at de 

 forskjellige Lag ere hoiede i Folder, forstuvede mod hin- 

 anden, sammenpressede og endog afknebne. 



Om de berörte Uregelmæssigheder i Lagenes Stilling 

 mod hinanden, siger Prof. A. Erdmann (Bergarternes Känne- 

 dom S. 39) idet han omhandler Glimmerskileren m. fl. kry- 

 slalliniske Skifere: „Disse Forrykninger give sig tilkjende 

 ved de mangfoldigste Beininger og Rynker (skrynklingar) 

 indenfor visse mindre Partier af Fjeldet, udenfor hvilke 

 Skikterne imidlertid snart atter antage sit forrige regelbundne 

 Leie. Dette Phænomen er i hoi Grad sædvanlig hos de 

 svenske Gneiser og kan iagttages i Skjergaardstrakterne; 

 men i flere af vore Grubefeldter har man ogsaa Anledning 

 til at iagttage lignende Böininger og Foldninger baade i det 



