Om Kiisforekorøsterne ved Röros. 341 



kunne forklares. Saaledes vil den Omstændighed, at Ertsen 

 med faa Undtagelser findes afleiet i Flugt med Bjerg- 

 skikterne, finde sin Förklaringsgrund deri, at Fjeldet er 

 lettere at klyve i denne Retning end i enhver anden. End- 

 videre vil den Omstændiglied, at Ertsen næsten overalt og 

 med kun faa Undtagelser fölger de milde Chlorit- og Talk- 

 skifere, paa lignende Maade kunne forklares deraf, at de 

 gjorde svagere Modstand mod den indtrængende Erts end de 

 haardere og stærkere Qvarts og Glimmerskifere. Endelig 

 vil man let kunne forestille sig, at da Fjeldet revnede, fik 

 Klöften ikke rene Fläder, men större og mindre Brudstykker 

 aflöste sig fra Klöftfladerne, disse Stykker bleve liggende i 

 Klöflen og opfyldte den mere eller mindre, allerede forinden 

 den fyldtes med Erts, hvoraf de Phænomener ere opstaaede, 

 som i Beretningerne betegnes med „bergsprængt Malm" 

 ,,malmsprængt Berg", „Blokke og Kiler af Sidesten (ældre 

 Beretninger „Bergnyrer"), som forrykke Ertsen". 



Hansteen var, saavidt vides, den förste af Værkets 

 Funktionærer som forkastede den gamle traditionelle Benæv- 

 nelse „Leier". For övrigt Tinder man allerede hos Breithaupt 

 i hans „Die Paragenesis der Mineralien, Freiberg 1849" en 

 herhenhörende Udtalelse, der ogsaa er ganske forskjellig fra 

 den Opfatning, som Bergrmester H. C. Ström kunde siges at 

 repræsentere. „Mit den Namen Divergenz-Zonen der Mine- 

 ralien^— anförer Breithaupt Pag. 84 — bezeichne ich An- 

 häufungen von Mineralien, welche zwar auch als Ausschei- 

 dungen und porfyrartige Einstreuungen erscheinen, jedoch 

 in Zonen, in Streifen vorkommen, nach Streichen und Fallen 

 eine bestimmte Lage als vorherrschende Ausdehnung annehmen, 

 wobei sie die Schichten des Sehiefergesteines, in welchen 

 sie liegen, schiefwinklig schneiden. Namentlich gehören 

 hierher die in Skandinavien so bekannten besonderen Lager- 



N. Mag. f. Naturvsk. XXII. 4. 22 



