p£4 



Om Kiisforekomsterne ved Röros. 345 



ikke ganske rigtigl; thi Forholdet eriulenTvivl delte (Fig. 14). 

 Leiet gafler sig, men forener sig atter. En horizontal Drift fra 

 de undre Drifter til de övre, hvor disse 

 atter komme ned og indtage omtrent det 

 samme Fald som höiere op i Gruben, oven- 

 for Gaflingen, har vist dette. Og det 

 er netop dette Forhold eller denne Art 

 Gafling, som „ingenlunde er enestaaende", 

 (Helland) og kun dette „Forholds Störreise 

 og Vigtighed som er ny". Længere op 

 i Gruben vil et lignende Forhold kunne 

 iagttages: „en fremstaaende Pal med et 

 mægtigt afbygget Parti af Leiet foran sig 

 til Vest; med en mægtig Malmgren over 

 sig og Malm under sig" (Helland), ja 

 ganske rigtig ogsaa med Malm under 

 sig indtil der jmod Öst atter bliver 

 et Leie. 



Naar man i ovenciterede Universitets- 

 program ser Gjennemsit efter Faldretnin- 

 gen af Storgruben paa Ytteröen og Lille- 

 fjelds Grube i Merager, kunde man, uden 

 nærmere at kjende til Forholdene, efter hvad der finder 

 Sted i Storvarts Grube, maaske være i Tvivl, om ikke den 

 övre Gren, hvis den 

 endnu efterlader et 

 Spor at forfölge, burde 

 forfölges. Men i et- 

 hvert Fald dette For- 

 hold i Storvarts Grube 



fortjener tilfulde Opmærksomhed. Forövrigt finder man i 

 Storvarts Grube paa flere Steder i Strögretningen, at Leiet 



Fig. 15. 



