Om Kiisforekomsterne ved Röros. 351 



omhandlede skulde der Jorganisk Material af saa kolossale 

 Masser, at disse ikke kunne antages at have været tilstede. 

 Betragler man de mange Profder af Ertsgangene, der frem- 

 stiller sig under Afbygningen, ledes man imidlertid let ind 

 paa den Tanke, at disse Gange ikke ere dannede med deres 

 hele Mægtighed paa en Gang eller med en eneste Bundfæld- 

 ning, men eflerhaanden, gjennem lang Tid lidt efter lidt op- 

 byggede Ira Saalen til Taget. Det synes ellers vanskeligt at 

 kunne forklares at Magnetkiis og Kobberkiis paa enkelte 

 Steder vexle med hinanden i temmelig skarpt begrændsede 

 Striber, og at man ogsaa paa andre Sleder har Kiisgange, 

 der ere bestemte lagdelte. Men er den kobberholdige Op- 

 lösning infiltreret, dels og fornemmelig efter den opstaaede 

 Aabning, dels maaske gjennem Aflösningsflader og Revner, 

 lidt efter lidt, saa turde man maaske ogsaa kunne forud- 

 sætte, at Oplösningen selv medbragte de til Omsætningen 

 af Elementerne nödvendige organiske Bestanddele. Store 

 Ophobninger af disse behöver man da ikke at forudsætte. 

 Bischofs „Lehrbuch der chemischen und physikalischen Geo- 

 logie" kjender jeg ikke, men jeg ser af Hr. Hellands Af- 

 handling om „Ertsforekomsterne i Söndhordland og paa 

 Karmöen", at Bischof blandt andet deri anförer; „Jeg har 

 paavist Tilstedeværelsen af svovlsure Alkalier i de krystal- 

 linske Bergarter. Hvor de rindende Vande trænge sig ned 

 före de altid organisk Substans, og enhver Sten indeholder 

 Jernoxyd og Jernoxydul, saa vi ikke mangle Material til 

 Dannelse af Svovlkiis". Nærmest med Tanken paa „et Leie 

 midt i Gneisen, paa sine Steder over 3 Meter mægtigt" fin- 

 der Helland „en saadan Theori dristig, vild og hvad der er 

 endnu værre i holeste Grad usandsynlig". Det er den imid- 

 lertid neppe, naar man ikke gaar ud fra, at Kiisansamlin- 

 gerne med en Gang ere udfældte, hvilket turde være i hoi 



