380 O. A. Corneliussen. 



vandstof for slag eller gnidning synes al tyde paa dekom- 

 ponerede organismer. Kalken er temmelig lös, såat den på 

 enkelte steder enddog henfalder til en grov sand af kantede 

 korn. Bænken, hvori den er sondret er af indtil fods- 

 tykkelse. 



Glimmerskifren er for det meste stærkt kvartsholdig 

 med forholdsvis lidet glimmer, dog er den ofte aldeles ty- 

 pisk og består overveiende af dette mineral. Den indehol- 

 der hyppig granater, tildels meget store, inden disse glim- 

 merskifre forekommer der også striber med en karakter, 

 der ofte gjör det vanskeligt at henföre dem til nogen be- 

 stemt karakteristisk bergart. Det er nærmest glimmerskifre, 

 idet de aldeles overveiende bestanddele er kvarts og glim- 

 mer. Men de indeholder også nåle at hornblende, små 

 korn af feldspat, sommesteds kalk eller dolomit o. s. v. De 

 nærmer sig således ofte noget til kvartsit eller kvartsskifer, 

 hornblendeskifer, gneis, kalkskifer o. s. v. Hvad der også ofte 

 gjör bestemmelsen vanskelig er, at de hyppig er meget fin- 

 krystallinske, såat de enkelte bestanddele vanskelig kan ad- 

 skilles, ligesom de ofte rimeligvis på grund af et svagt 

 kalkindhold, er stærkt forvitrede. Karakteren af de her op- 

 trædende skifre.er dog, som sagt, aldeles overveiende kvarls- 

 rige glimmerskifres. 



Disse bergarters strög er for den pågjældende egn i det 

 store sv-no, men vaklende mellem ssv-nno og vnv-oso. 

 Faldet er nordvestligt med en vinkel af for det meste om- 

 kring 45^, 



Såvel omkring Valnæsfjorden, som forövrigt også langs 

 hele nordbredden al Salten- og Skjerstadfjord, optræder 

 meget hyppig granit, mest lys af farve og grovkornig, i 

 mægtige gange, krydsende lagene i alle retninger. Også 

 omkring Næverhaugen optræder granitgange. Disse er imid- 

 lertid ikke hverken saa mægtige som længer nede i dalen 

 og har heller ikke samme karakter, idet de bestå af en 

 svagt rödlig, stribet granit og fortrinsvis gå i lagenes strög- 



