Næverhaugens jornglansforekonistev. 387 



glimmer, kalk, hornblende, leldspat, granat etc. Disse slri- 

 ber er snart lalrige, snart mindre lalrige. Malmen synes 

 ved hovedforekomsten omkring gården Næverhang at være 

 renest. 



Ved en flygtig iagttagelse af jernglansen og de aller- 

 nærmest omgivende bergarter synes det virkelig, som også 

 kartet viser, på lange slrækninger at forholde sig som et 

 lag. For det smale, 1 — 3 fod mægtige leie E,FogO dan- 

 ner den krystallinske kalk det hængende og skifre del lig- 

 gende, og dette forhold er så konstant, at jeg benyttede de 

 overliggende kalklag, der for det meste hæver sig nögne og 

 ubevoxede lidt over det ellers meget dækkede fjeld, som vei- 

 viser under mine opgåelser af malmforekomsterne. Dette 

 stykke kan således særdeles vel lages til indtægt for den 

 mening, at malmen er et lag på samme vis som kalken. 

 Men en nöiere granskning især af forholdene ved de mæg- 

 tigere partier af malmen på begge sider af Næverhaugen 

 synes mig at maatte kuldkasle en sådan mening. 



Hell nede fra Skjcrsfadfjorden og forbi Hals- og Höm- 

 mervand har man på mangfoldige steder påtruffet leiefor- 

 mige forekomster af jernglans blandet med magneljern og 

 af liden og omtrent samme niægtighcd. Når imidlerlid Gu- 

 mælius mener, at de afbrydelser, der både er særdeles hyp- 

 pige og tillige så lange, at malmens optræder i dagen sna- 

 rere blot er sporadisk, kun skyldes overdækning af fjeld- 

 grunden, da forholder delte sig ikke så For slrækningen 

 s. v. for Jordbro har jeg intet sikkert exempel på en virke- 

 lig öiensynlig albrydelse, uden at jeg dog tvivler på, at 

 sådanne vilde kunne findes. Her er så særdeles bedækkel 

 af skov og myr, at der vanskelig kan fåes nogen greie på 

 forholdene, ligesom også mine undersögelser i denne egn 

 kun har været ganske löselige. Derimod findes der virkelig 

 ikke malm, i alfald trædende op til dagen, på en strækning 

 ar omtrent 1300 fod mellem lille .lordbroelv og Næverhau- 

 gen. Jeg antog i 1874 ved min flygtige belaring af feltet^ 

 at del blot var bedækning, som gjorde, at man her intet 



