Næverhaugens jernglansforekomster. 393 



en mer eller mindre deigagtig konsistens ; det er ingen fyldt 

 revne, graniten synes at være presset op og har tydt iid 

 gjennom don let eftorgivende masse som en grenet stok. 

 På de fleste steder muligens har man dog ikke så let for 

 strax at finde årsagen til de lalrige exempler på krusninger 

 af enkelte lag. Mon aldrig er dog her eruptiver som mæg- 

 tige pegmatitgange netop i denne Valnæsfjordegn langt borte, 

 således som tilfældet er ved Næverhaugon. Gumælius har 

 selv Iræffonde skildret forholdet i så henseende i folgende 

 ord: „I trakten af Bodö og vid Skjersfadfjordens mynning 

 finner man dessutom en ljus granit i riklig mängd, dels så- 

 som större massor, täckformigt utbredda på den skifTriga 

 borgarton, dots ock såsom gangar, genomsättande densamme 

 kors oek tvärs ock framstående öfver ytan, så at sluttnin- 

 garna här ock der se ut såsom oregelbundna, större ock 

 mindre grönskande betesmarker, afskilda från hvarandra 

 genom stenmurar". 



Når Gumælius derfor antager, at kalken og „euriten" 

 ved Madstul.rogen af en eller anden ukjendt grund har fået 

 de omtalte boiningsfænomener, og at malmen som folge af 

 at den er et lag deri, også har fået tilsvarende böininger 

 og krusninger, så synes det mig ikke at kunne være så- 

 ledes. Lettere vilde forklaringen af disse uregelmæssig- 

 heder, der som oftere för fremhævet kun sees nærmest ved 

 malmen og dette netop der, hvor denne er tilstede i störsj 

 mængde, ellers ikke, blive, hvis man kunde antage, at mal- 

 men selv er eruptiv. Da den, selv med antagelse a f flere 

 böininger, her har en mægtighed af over 40 fod er det klart 

 at trembrudet af en sådan masse måtte have havt en ikke 

 ubetydelig indflydelse på de nærmest omgivende lag. At 

 disse krusinger stærkest fremtræder mellem forekomsterne 

 ^ogD blev også da naturligt; thi her havde der været et 

 pres fra to sider; detle kunde da også de to kalkudkilere i 

 skiferfeltet skylde sin tilværelse. Gumælius har også iagl- 

 taget böininger hos kalken i horizontal retning ved Madstu- 

 krogen. Dette fandl også let sin forklaring ved denne anta- 



