6 TH. PETERSEN. [1912 



iifslutniiiiicn af i^iravniiii^en. Disse Ix'iistiinipcr er ikke endnu l)e- 

 slenite, oi* det tor va-re meget Ivilsomt, om de overhovedet hider 

 sig bestemme. 



Knkelte andre iagttagelser skal endnu omtales. Kt par meler 

 indenfor dyngens gnvnse mod ost fandtes en oplagt mur, som gik 

 paa skraa, omtr. i retning nordost — sydvest, og havde en længde 

 af 'ii,b m. Den var hovedsagelig sammenlagt af Hade bergstene, 

 men med enkelte rundagtige strandstene imellem. Der fandtes og- 

 saa dele af kulturlagets almindelige masse imellem stenene; men 

 dette kan være trykket ind fra siderne mellem de ikke særdeles 

 tæt sammensluttende stene. Muren hvilede paa grundsanden, og 

 det nederste stenlag laa tildels ogsaa lidt nede i denne. Dens 

 høide var ikke nogetsteds over 50 cm. og den naaede ikke op i 

 kulturlagets overflade. Det er ikke let at afgjøre, hvortil denne 

 mur har været bestemt, eller til hvilket formaal den har tjent. 



Videre kan merkes, at medens vi ellers, efterat stenene paa 

 overfladen var ført bort, kun fandt en mamgde smaa, knuste 

 stene i massen, men ingen større, var der dog 5 overordentlig 

 store stene, som laa omtr. paa bunden og ikke naaede helt op 

 til lagets overllade. De var alle af temmelig regelma^ssig kubisk 

 form, aabenbart engang i tiden nedfaldne fra berghammeren. I 

 det sydostre hjørne laa 3 saadanne na'r sammen. Den ene af 

 dem var i den øvre Hade l,3o X l,4o m. i tverm. Lidt nedenfor 

 (søndenfor' den laa en anden af samme bredde. I mellemrummet 

 mellem disse, som var Oo cm. bredt, dannedes bunden af et Iladt 

 fremspring af den nedre sten. I den nordvestre del af det under- 

 søgte omraade laa to overordentlig store stene af mere atlang 

 form, jevnsides, men med et mellemrum af henimod 1 m., den 

 øverste ikke langt fra bergvæggen. Den nederste af dem havde 

 en del af kulturlaget under sig; ellers hvilede de paa grundsanden. 

 Disse store stene er sikkert faldne ned som kløvninger fra fjeld- 

 væggen, dels før bosættelsens tid, dels som det synes efterat den 

 var begyndt. Den regelmæssighed, hvormed de laa, kunde lede 

 til den formodning, at de er blevet flyttet noget. Men deres store 

 tyngde gjør dog dette lidet sandsynligt. Med sin jevne overflade 

 har de va'ret meget bekvemme til at sidde paa. 



Som det vil sees av ovenstaaende beretning, var utbyttet av 

 denne første undersøkelse paafaldende ringe og svarte ikke til 

 de forventninger, som man maaske kunde ha hat grund til at 

 stille, naar hensyn tages til dyngens utstrækning og kulturlagets 

 mægtighet. Bopladsens utsatte beliggenhet kunde nok forklare 

 den næslen totale mangel paa organiske rester, men da man av 

 flere grunde maatte antage, at dyngen skrev sig fra stenalderen, 

 var det besynderlig at der ikke fandtes redskaper eller brud- 

 stykker av saadanne. Det var derfor al opfordring til at fort- 

 sætte utgravningen, saameget mere som den del av bergvæggen, 

 som mot syd begrænset dyngens fortsættelse, syntes at ha dannet 

 en heller, hvis tak dog var raset ned sammen med en mængde 



