Nr. 1] EN BOPLADS FRA YNGRE STENALDER. 5 



1. Ostrea edulis Lin. Østersen forekom meget almindelig og 

 gjennemgaaende i temmelig store eksemplarer, op til llo mm. 



2. Mytilus ediilis Lin., ])laaskja'l, var ogsaa meget almindelig. 

 De var i regelen smuldret, men der fantltes ogsaa større brud- 

 stykker og hele eksemplarer. Det største havde en længde af 

 75 mm. 



H. Cardium ediile Lin., hjerteskjæl, var meget almindelig og 

 forekom i vel vedligeholdte skaller i størrelser op til WA mm. 



4. Ciiprina islandica Lin., kuskja'l. Heraf saaes ikke sjelden 

 brudstykker; undertiden stødte man ogsaa paa hele skaller. 



o. Astarfc Ixinksi Leach. Kun 1 eksemplar. 



C. Astarte elli])tica Brown. Bare et eneste i)rudstykke. 



7. Litorinci litoreci Lin. Overordentlig almindelig. Forekom 

 ofte i hele hauger i størrelser op til M mm. 



8. Poh]tr()})<i Uipillns Lin. Kt og andet eksemplar i størrelser 

 op til ?>'A mm. 



;). Tiirrilelhi Icrcbrd Lin. Bare 1 eksemplar 

 10. Xassfi rcliciddtd Lin. Nogle faa eksemplarer i størrelser 

 op til 24 mm. 



IL Biicciniim iinddlinn Lin. Kt og andet eksemplar i stør- 

 relser op til 70 mm. 



De, som særlig har været madskja*l, er ostrea. mi/tilus, cardium 

 og litorina. Det er noget paafaldende. at albueskja-llet savnes. 

 Pdti-lld forekom jo paa StenkjærboiJJadsen, i stor mængde paa 

 Buset paa Frosta og i Hestneshulen paa Hitteren. Mau skulde 

 antage, at pdtella fandtes i Trondhjemsl jordens indre del paa 

 bopladsmenneskenes tid, siden østersen optra'der i saa stor 

 mængde, og isaafald er det besynderligt, at disse skja'lædere ikke 

 har taget denne art. 



Under det beskrevne skjællag, som udmeikede sig ved sin 

 mørke farve, fandtes et lysere lag af sand, og navnlig na'rmest 

 fjeldvæggen indeholdt denne skja>lrester (niiitilus. cdrtliiun og lito- 

 rina). Dette lag saa ud til at være fja'resand med brudstykker 

 af skja4 i naturligt leie og med svag helding fra fjeldva'ggen. 

 Direkte ovenpaa dette sandlag laa tildels kullag og derovenpaa 

 brændte stene og en ma'ngde skja'l af mijtilus og cdrdium. Bo- 

 pladsmenneskene har altsaa ta'ndt sin ild direkte paa fjæresanden, 

 og heraf maa man kunne slutte, at sjøen var lige ved. Da høiden 

 over tanggrænsen i fjorden ved maaling med aneroidbarometer 

 fandtes at være ca. 2(; m., maa havslanden derfor have været 

 omtr. 20 m. høiere end nu. Xaar dette sammenholdes med den 

 omstaMidighed, at østersen fandtes i ma'ngde, synes alt at tyde 

 paa en betydelig alder for l)opladsen. 



Ogsaa paa andre steder i dyngen forekom kul i slørre og 

 mindre mængde, tildels ganske opløst, men tildels ogsaa i hele 

 stykker. I en rude omtrent i midten fandtes to tydelige kullag, 

 et i en dybde af 2") cm., blandet med mange forbrændte sten- 

 skiver, og et andet ovenpaa bunden i en dybde af omtr. ()5 cm. 



Af ben fandtes kun faa, meget forvitrede smaa stykker, mest 

 i det dybeste af skja41aget og især i den vestligste del henimod 



