8 TII. PKTKMSKN. [1912 



(lissf hillc'dci' nu-slcn allid lorckoininiM- i luilcnics moikcsle 

 |)Mrlit'r og olie |)na \;iiisUc'lii* lilgi;i'ni*t'lii4c' steder, koininer Hei- 

 iiacli lil rolii;eii(le skilning: De d\ i-el)illeder som IVenislilles paa 

 de ])ahuoliliske hulemalerier, kan ikke skyldes lili';eldig lek eller 

 udelukkende kunstnerisk trang, men de maa ha en religiøs eller 

 magisk hetydning. Del parti a\ hulen hvor hillederne fandtes, 

 har været hellig og ikke lilgja'ngelig Tor profane. \'ed hiliederne 

 selv har man villet sikre sig godt uthytle |)aa jaglen, hvorav 

 menneskenes hele eksislence for en viesenllig del dengang avhang. 

 Delte opnaadde man enten simpelthen ved al ha disse hilieder 

 i sin nærhel eller, hvad der er limeligere, \ed for jaglen at 

 foreta magiske eeiemonier foran dem. 



Den forklaring av disse merkelige dyrehilleder, som jeg her 

 kun antydningsvis har kunnet referere', idet jeg forøvrig maa 

 henvise lil S. Reinaehs avhandling i L'Anlhropologie XIV, 2o7 ff.,- 

 sløttes av etnologiske parallellei'. Den forekommer mig, saavidt 

 jeg tor dømme derom, overhe\ isende, og del er vel ikke helt 

 udelukket, at en lignende mystik tildels ligger til grund for 

 dyrehillederne paa vore nordskandinaviske helleristninger. 



De ileste palæolitiske dyrehilleder lindes imidlertid som he- 

 kjendl indridsede paa løse gjenslande, fordetmeste av hen, hvorav 

 adskillige er jagtvaahen eller hrudslykker av saadanne. Vi fra 

 den forestilling al hilledet av et dyi- over en mystisk indflydelse 

 paa den levende model, vilde den naturligste maate al sikre sig 

 en god jagt |)aa være al anhringe et hillede av vildtet paa sit 

 jagtvaahen. I liere av disse hilleder lør man derfor ha lov til 

 al kvgge en magisk hetydning. hlermed være del imidlertid 

 langt fra sagt al al zoomorphisk kunst i paUeolilisk lid skulde 

 være magisk. 



Sommeren litKt fandtes der i Alunda sogn i Tpi^land en 

 merkelig økslignende gjenstand av sien endende i el elghode 

 (lig. 7). vStykkel slod paa skraa o\erst i el lerlag under en ca. 

 ^/2 m. høi tuelignende dannelse i en myr. Fundet er alsidig utiedet 

 i Fornvannen 1U11'\ s. 152 ff.. hvor slykkel er avhildel s. 154, 

 lig. 1. Del er enestaaende i Sverige og maa ifølge dr. Almgren væ're 

 indført fra linsk eller russisk Kaielen, hvorfra der kjendes lig- 

 nende gjenslande forsynet med elghode. Et eksemplai' fra rus- 

 sisk Kaielen ender i el hjornehode. Del eiendommelige ved 



' Jeg hiuiix'r senere at koiiinie tilhake tiertil i en omtale av de nylig 

 opdagede malerier i Solsemliulen pan Leka, Xoi'dre Ti-ondhjems amt. 

 Disse lindes ogsaa i hulens inderste (),l> morkeste parti. Her er det dog 

 ikke dyrebilleder, men menneskeligurer. 



- Jvt". ogsaa (i.vsroN I).\(;km.\x: Manniskans i^'oi-Jusloria. Sloekiiolm 

 i;tll. I. s. -271 tr. 



•' OsK.va .\i,m(;hi:\, luxi.vn 1>i;iti:hski(')I.i), lUT(ii:H Si;iiNAM)ia'> oeli .1. 

 V. Eriksson: Kit karelsk stenvapen med algtuifvud l'unnet i l|)plan(L 



