18 TH. petj:msi;n. [1912 



har [)aavisl iielop er al soke i den a'ldic N'eiulcllid. I den is- 

 landske poeliske lilleraUir Ibrekoninier lo meikelige ord liildi- 

 svi'n oi* liildigollr, som er poeliske benævnelser |)aa hjel- 

 men. Deres betydning ilUislreres ved disse hjelme, og ordene 

 maa gaa lilbake til en lid, da erindringen om saadanne hjelme 

 endnu var levende.^ 



Ogsaa del foran s. TJ na-vnle on. joliirr, som egenllig be- 

 lyr vildsvin dat. aper), men som i den gamle lilleralur kun 

 brukes i betydning fyrste, har man villel oi)falle som en fossil 

 reminiseens med samme kullurindhold; ordet forklares almin- 

 delig som den med vildsvinehjelm prydede høvding . 



At disse eiendommelige hjelm|)rydelser oprinvielig I!;!-(' bar 

 værel udelukkende dekorative, synes mig paa foiliaand al være 

 klart. De maa være ullryk for en til vildsvinet knytlel bestemt 

 forestilling, mulig av magisk nalui.- Del kan dog være tvilsomt, 

 hvorvidt denne er oprindelig germansk. Der bør saaledes vist- 

 nok lægges adskillig vægt paa at disse hjelmprydelser som foran 

 nævnt første gang optræder paa Gundestrupkarret, som ulvilsomt 

 avspeiler en gallo romersk forestillingskreds. Likesom hos ro- 

 merne'' benyttedes vildsvinels billede av gallerne som felttegn. 

 I denne egenskap sees del saaledes paa galliske mynter.* I mu- 

 seet i Prag opbevares et vildsvin av bronze, som er fundet i 

 landsbyen Vokovie, Bohmen. Del antages at være et oldkeltisk 

 felttegn.'' Gjennem de sj)arsomme arkæologiske kjendsgjerninger 



1 I\. Stjerxa anf. arb. s. 110. 



- Oplysende i denne henseende tor Beowidf vv. 1449, 1451 il", være; 

 de citeres av Stjerna anf. arb. s. 100: 

 se livita helm .... 



sin CC geveorSad, 

 befongen freavrasnum, swa hine fyrndaguiii 

 worhte wæpna smi6. wundrum tcode, 

 besette swinlicum. Sæt hine sy66an no 

 brogdnc beadoniécas bitan ne nieahton. 

 Hrogdne svungne ; er C.osijns konjektur for brond ne, hvor i 

 lillælde brond maatte betyde ild og ikke sverd clr. on. brand r; i den 

 sidste betydning vilde ncndig brond — beadoniécas l'rendjN^de en 

 tautologi. .1. H. C. Hall opfatter det anderledes cfr. Stjerna's Essays s. 3, 

 note 1 . Hvis nu sætningen 3æt hine sy 5 San . . . refcrerte sig kun 

 til besette swinlikum — og ved gjcnnenda^sningen synes dette mig 

 at være naturligst — vilde disse dyrcijillcdcrs magiske betydning med 

 rene ord være bevidnet Jeg selv tor Miiidlerlid ikke avgjore, om en 

 saadan tolkning lar sig forsvare ut fra l^eowulfs sprogbruk. Jeg tillater 

 mig imidlertid at lienlede fagmænds opmerksomhet paa stedet. 



3 Plixius: Nat. hist. X, 4. 



* R. Forrer: Reallexikon der prahislorischen, klassischen und fruh- 

 christlichen Altertiimcr. Stuttg. 1907. S. 194. 



■'' li. \ lucnow i Zeitschr. f. Ethnologie, Bd. 7 :1875), .g. (97). — Om vild- 

 svinet som emblem hos gallerne se forøvrig S. Reix.\ch: Les survi- 

 vances du totémisme chez les anciens Celles Cultes, mj'thes et religions. 

 I, p. <;7 . 



