HAKTVIO Hill FKl.DT KAAS. [11)12 



Om plankton og planktonundersøkelser. 



Jeg linder loisl al burde gi eii forUlaiing, av hvad |)lankl()n 

 er, og dels belvdiiiiig l'or liskeriundersokelser i lerskvaiui. 



Ved plaiikhMi loislaaes en gruppe av hovedsagelig mikro 

 skopiske organismer, som lever IVil svævende eller drivende i 

 vandel, uaviuengig av bund og slrandbredder. Delle planklon 

 som beslaar av el megel slorl anlal arier av alger, rolalorier, 

 krebsdyr, foruten av mange lavereslaaeiide dyrerormer, er ganske 

 overordentlig jevnt l'ordell nlover vandel, inden hvert enkelt 

 vand, saa jevnt, al man ved at ulta samtidige slikprøver i et 

 vands forskjellige dele (dog hvor dybden er nogenlunde den 

 samme\ faar paa det allernærmeste del samme kvantum av 

 planklon og meget nær det samme anlal av hver enkelt orga- 

 nisme i hver prøve. Saadanne stikprøver utlages ved at saMike 

 en saakaldt kvantitaliv hov til l)unden (paa det dypesle eller 

 noget nær det dypesle sled i vandet) og trædcke den op i over 

 flåten. Kun i vande som ved grunde eller trange sund er oj) 

 stvkket i mere eller mindre avgrænsede omraader eller j)aa anden 

 maate har i IremlræMlende grad rorskjelligarlede hydrografiske 

 forholde i sine forskjellige parlier, er der sandsynlighel for, al 

 man vil trælle mere betragtelige variationer i planktonmængden 

 og i dettes sammensjvlning. Kun ganske faa planktonorganismer 

 viser nu og da lilboielighel til masseansamlinger. Delle ind 

 træffer dog saa sjelden, al det ingen iKevnevierdig indflydelse 

 faar paa den her anvendte metode til al maale i)lanklonmængden. 



Som regel kan man altsaa gaa ul fra, at disse enkelte prøver 

 gir et ganske paalidelig indtryk av den forhaandenvæM-ende 

 planktonmæMigde i de vande, hvor de er uttagne. 



Den va'rdi, man bor tillægge disse |)lanklonmængder, refererer 

 sig baade til planklonels direkte betydning som fiskenæring for 

 et flertal av fiskene, — saaledes lever siken og røien i mange 

 av vore vande hovedsagelig av planklonkrebsdyr hele sommeren 

 igjennem, — og videre til den omstændighel, at j)lanktonrigdom i 

 vandene gjerne er et paalidelig ullryk for rikdom paa fiske 

 næring idetheletal i vedkommende vande, medens planklon- 

 fattigdom i de fleste tilfælde er et vidnesbyrd om det motsatte. 

 Den væsentligste undtagelse herfra, som faar nogen nævneva'rdig 

 betydning for de her omhandlede undersøkeiser, er at grunde 

 vande med forholdsvis rikelig tilløp (d. v. s. med hurtig vand- 

 ombytte) tiltrods for et kvantitativt endog meget fattig planklon, 

 dog kan være nogenlunde rike paa andenslags fiskenæring 

 (bundorganismer). 



Saa overordentligt vigtig kjendskapet til planktonforholdene 

 i et vand end er for bedømmelsen av el vands evne til at j)ro- 



