Nr. 14] FISKERIBIOLOGISKE UNDERSØKELSER. 15 



Vand kompleks i H øllandet, Melhus og Fiørsen. (fig. 8). 



Dette indbefatter 8 i ca. 150 — 250 meters høide over havet i 

 hinandens umiddelbare nærhet liggende vande, som for det me- 

 ste er temmelig store (de 6 er fra 1.18 — 11 km-, de to øvrige 

 ganske smaa tjern). De har alle klart vand (kun Gaustadvandet 

 undlaget som har brunt myrvand' av forholdsvis stor gjennem- 

 sigtighet 7 — 13 m., Gaustadvandet ved en anledning dog blot 

 4 m). Xedslagsdistrikterne er relativt meget smaa for alle van- 

 denes vedkommende undtagen Gaustadvandet. Gjennemgaaende 

 maa de siges at være dype, de tre, Benna, Aanøjen og Malmsjø. 

 er meget dype, de '2 SUjegstadvandet og Grøtvandet middels 

 dype, de o mindste, hvorav 2 smaa tjern, grundej. 1 det store 

 og hele taget er planktonmængden i dis.se vande litet betydelig. 

 Nogenlunde planktonrike er dog de :*> nær hinanden og østligst 

 liggende vande Skjegslad vandet, Grøtvandet og Benna med sæd 

 vanlig ca. 150 — 224 cm'. Da disse vande ligger saa nær hin- 

 anden og deres hydrografiske forholde ikke i væsentlig er for- 

 skjellige fra de øvrige undersøkle vandes i distriktet, kunde der 

 være grund til at gjette paa, at de geologiske forholde i vandenes 

 omgivelser og bund er forskjellig fra de øvrige vandes. Da jeg 

 ikke besidder njcrmere oplysninger herom, kan jeg ikke ultale mig 

 videre om min gjetnings berettigelse. De 5 øvrige vande maa 

 karakteriseres som planklonfatlige. Filere av vandene har ma- 

 gasineringsdammer ved utlopet, hvilket forhold maa antages i 

 betragtelig grad at influere uheldig paa vandenes produktion av 

 liskenæMing og lisk. 



Av fiskearter findes der ørrel i alle vande, røie i alle und- 

 tagen de 3 mindste, og aal vistnok i de 5 største, maaske, omend 

 i ringe antal, i alle vandene. Høien er, hvor den forekommer, 

 den i økonomisk henseende vigtigste fiskeart. Fisken i vandene 

 er som regel av forholdsvis ringe størrelse, idet gjennemsnits- 

 størrelsen for orret som for røie sedvanlig varierer mellem 250 

 — 500 gr. og aller hyppigst vistnok er paa 250 gr. markfisk'. 

 Vandene kan vel som helhet betragtet karakteriseres som mid- 

 delsgode fiskevande. Da røien er vanskelig at fange utenfor 

 gydetiden, vil det forøvrig være forbundet med vanskelighet at 

 opgjøre sig en paalidelig mening om vandenes virkelige produk 

 lionsevne av fisk. Det er meget mulig at der fanges betydelig 

 mindre av denne fiskeart, end vandene formaar at producere. 

 Aalen i disse vande har hitlill ikke været gjenstand for fangst. 

 Ved at fange den om høsten, naar den vandrer ut, vilde de 

 fiskeriberettigede med ringe utla'g kunne skaffe sig en god for- 

 tjeneste. Som anbefalelsesværdige fangstpladser vil jeg nævne 

 elveutløpene nedenfor Benna og Aanøien. Ved at anbringe aale- 

 kister eller andre hensigtsmæssige fangstapparater blot paa disse 



