Nr. 14] FISKERIBIOLOGISKE UNDERSØKELSER. 17 



paafaldende, da nedslagsdisliiklel var ringe og vandel var no- 

 genlunde grundt. Endnu mere merkværdig er del dog, al del nær 

 liggende, nogel dypere Vaavand kan opvise det store kvantum 

 av 360 cm.'^ 4 1 2 gang saa meget som Fjeldkjosens volum, og 

 del tiltrods for al Vaavandet har el relativt større lillop end 

 Fjeldkjosen. En nærmere undersokelse av aarsakene til disse 

 paafaldende planktonforholde kunde være ønskelig. Forøvrig 

 synes Vaavandels slore planklonmængde at være i god overens- 

 stemmelse med liskens kvalitet i vandet. Den derværende ørrel 

 og røiestamme er nemlig stor (paa ca. 1 kg.\ fet og av pen 

 form, medens del nedenforliggende Sognvandets ørrel og røie 

 sedvanlig ojMiaar en sløi-relse av blot ca. 250 gr. Da magasi- 

 neringsdammer er under opførelse ved alle 3 vande, er en bety- 

 delig tilbakegang i vandenes liskeproduklion at forutse. 



F i s k e V a n d e m e 1 1 e m Røros og s v e n s k e g r æ n s e n i lig. 

 13—27). 



Paa østsiden av Røros er der av fiskeriassistenl Sten saa s 

 undersøkl 13 fiskevande, som er medlal i dette arlieide. Delle 

 er gjennemgaaende grunde, tildels meget grunde vande, (kun 2 

 av dem er, og det i ringe ulslrækning, over 50 m. dype), av meget 

 forskjellig størrelse, fra smaa Ijern til en størrelse av 44, 40 km.'-, 

 (AursundsjøenK Høiden over havel varierer mellem ()2s og S04 

 meler, gjennemsiglighelen er som regel megel ringe, nemlig 2 — 4, .5 

 meter. Kun 2 vande har større gjennemsigtighet Aursundsjøen 

 (8,5 og lo m.' og Rolagen ((> m.). 



De i disse trakter undersøkle vande er gjennemgaaende langt 

 planktonrikere end de forul omhandlede lokalitetsgrupper av fiske- 

 vande i del Trondhjemske, idet ikke mindre end 7 indsamlede 

 prøver 33 " 0) (fra (> forskjellige vande) viser planklonkvanta j)aa 

 320 cm.'^ og derover, og blot 4 prøver (5,i " o) viser kvanta under 

 100 cm."^. (Aarsaken til planklonfalligdommen synes i 3 av disse 

 tilfælde al være relativt for stort vandtilløj). Gjennemgaaende 

 maa disse vande siges al ha megel gunstige hydrografiske for- 

 holde i sin ringe dybde og i sine i de aller flesle tillælde relativt 

 ringe lilløj). Disse paafaldende store planklonkvanta tror jeg dog 

 ikke lar sig forklare alene ul av den omsUendighel, al vandene 

 har gunstige hydrografiske forholde. 



En flerhet av vandene i gruppe 1 og 2 særlig i den første er 

 saaledes likesaa gunstig stillet i denne henseende, men plank- 

 tonmængden er dog langt mindre. Ser man nærmere paa de 

 øvrige i)aa planklon])roduktionen influerende forholde, vil man 

 finde, at vandene i lokalilelsgruppe 3 som helhet i)etraglet i en 

 henseende ulmerker sig fremfor vandene i de øvrige grupper, 

 nemlig derved at de ligger i Irakter overdiokkel med tykke lag 

 av morænegrus. Bund og bredder beslaar derfor i overveiende 



