18 HARTVIG HUITFELDT-KAAS. [1912 



gind av delle lelalivl fViii^lhare jordinaleriale, liUesoiii lilløps- 

 ha'UUene i slor ulslriokniiii^ loper i^jennem saadaiil grus, hvoived 

 de hlir island til al ullneUke o.g i opløsl lonn lilloie vandene 

 end inere av nudig lilsledevierende na-rende eller gjodende hesland- 

 deie. Noget andel for j)lankl()nproduktionen sieilig gunslig Ibr- 

 hold, som skulde kunne ansees karakteristisk l'or llørosvanciene. 

 har del ikke vaMTt mig mulig at finde. .leg maa derfor anse det 

 for i høi grad sandsynligt, al del i dette lillælde er bundforhol- 

 denes og omgivelsernes gunstige geologiske l)eskalTenhel niora-ne- 

 grusets heskallenhet, som er aarsak til disse vandes fiemlra'- 

 dende planklonrigdom fremfor de øvrige undersokte vande i del 

 Trondhjemske. 



Ogsaa i en llerhel av disse vande lindes magasineringsdammei^ 

 ved utløpene, som sikkerlig virker megel ugunstig paa liske 

 nærings- og fiskeproduktionen se f.eks. I)ju])sjøen og nedre Hilter- 

 sjø med sine smaa planlonkvanta). 



Med liensyn til i)esælning av fiskearter viser liørosvandene 

 et høist uensartet billede. Oprindelig var vistnok ørret den eneste, 

 eller ørret og røie (i enkelte lilfælde ogsaa lake) de eneste i disse 

 van(ie forekommeiuie iiskearter; men saa er der særlig i de senere 

 tider, ind|)lantet nye (iskesorter, hypj)igst sik, som i de Heste til- 

 fælder har slaat meget godt til, og som regel utviklet sig til stoi'e, 

 kraftige racer, dels er der ogsaa indført røie og harr og vistnok 

 ogsaa ørretkyte. F'ordelen ved disse sidste indjdantninger har vel 

 va'ret meget tvilsom. 



Medens disse indsætninger av nye fiskearter sikkerlig alle lun- 

 været iverksatte for at forbedre fisket, er der i flere av vandene 

 skeet nyindførelser av fisk ved menneskelige anordninger, uten 

 at indførelserne har været tilsigtet, nemlig ved den vasdragsregu- 

 lering som allerede i 1S3G fandt sted for at tømmeret fra F'æmund- 

 sjøen kunde fløtes over i (llommen. I dette øiemed blev der 

 nemlig gravel en kanal mellem Fæinundsjøen og nogle tjern som 

 har avløp til Feragen. Ad denne vei kom saa sik, harr, abbor, 

 gjedde, lake og maaske ogsaa flere andre fiskesorter ned i Fera 

 gen, hvor der oprindelig bare var ørret og røie. Fra Feragen 

 har saa disse nye fiskearter utbredt sig gjennem Feragselven 

 nedover en række mindre vande i dette vasdrag og ned i (ilommen 

 (ved Høros). Fra Feragen er flere av de samme fiskearter ogsaa 

 vandret op i Røragen. Denne indvandring av Fæmundsjoens 

 tiskearter til de ovennævnte vande har sikkerlig været til betydelig 

 skade for fiskeriel, idet den oprindelige bestand av ørret og røie 

 var langt mere værdifuld end den nuværende. Selvfølgelig kan 

 skaden ikke utbedres. At fjerne en i et vand eller vasdrag en- 

 gang indført fiskeart har vi erfaring for er meget naM- en umulighel, 

 hvis da den nye fiskesort virkelig trives der, og det ser del desva^re 



