Nr. 14] 



FISKERIBIOLOGISKE UNDERSOKELSER. 



39 



sigtigheten var (^77 07) 3,5 m. (paa grund av slerk vind vistnok 

 opgivet noget for ringe). Det store plank ton volum svarer gan- 

 ske til, hvad man maatle vente efter de gunstige hydrografiske 

 forhold: ringe dybde og relativt litet tilløp. 



Vandel synes saaledes at besidde udmerkede betingelser for 

 fiskej)roduktion, hvad dels fiskerigdom ogsaa bærer vidnesbyrd om. 



Oprindelig har der formodentlig været blot orret eller orret 

 og røie og kanske ogsaa lake i vandet ; men saa har sik, abbor, 

 orrelkyte (og maaske lake) sandsynligvis vandret ditop fra Fer- 

 iigen. I de senere aar er der ogsaa kommet gjedde ind i vandet. 



Nu forekommer ørreten blot enkeltvis der. Den faaes alminde- 

 lig paa en størrelse av "iOd gr. Maksimalstørrelsen er o()() gr. 

 Gyleliden er V9 — ^'9. Av sikyngel er der i aarene 1899 — 1905 

 utsluppet ikke mindre end 130UOO. Siken i vandet er nu meget 

 mager og smaa (se fig. 33) i motsætning til, hvad den var i tid- 

 ligere tider, da den opnaadde en størrelse av op til 3 kg. For- 

 ulen at være mager skal den nu ogsaa hypj)ig lide av en slags 

 byldesyke, som jeg har fundet er fremkaldt av en sporozo : Henne- 

 giiija Zshokkei Gurlev. Sygdommen er tidligere iagttat hos et par 

 sikarter i de schweiziske indsjøer. Professor Axel Holst i Kri 

 stiania, som har faat sig tilsendt eksemplarer av de syke fisker, 

 er med hensyn til sygdommens aarsak kommet til samme resul- 

 tat som mig. Sporozoen lever i fiskens muskulatur hvor den 

 fremkalder svulstdannelser se nænmere herom s. (i(>'. 



Ogsaa en bændelormlarve, som lever i cj^ster paa ventrike- 

 lens og spiserørets utvendige sider plager siken meget i dette 

 vand (se nan-mere herom side 7()>. 



Av mine skjælundersøkelser 

 hos siken i vandet fremgaar det, 

 at vekslen er meget langsom (se 

 den grafiske fremstilling fig. 

 og side 49), hvilket forhold set 

 i forbindelse med dens magerhet 

 og ringe størrelse sterkt taler i 

 retning av, at der er en utpræget 

 overbefolkning av sik i vandet. 

 I nogen grad har maaske ogsaa 

 utsæ^tningen av det store antal 

 yngel bidraget hertil. En meget 



sterk indsknenkning av liskebe- 



Fia. 15. Roraaen. 



standen særlig av siken i vandet 



maa jeg derfor anse paakrævet. 



Hvis dette sker, vil man om ikke mange aar forhaabentlig atter 



kunne fiske sik av likesaa god kvalitet, som før i tiden. 



Maaske vil en indskrænkning av sikbestanden ogsaa gjøre 



