Nr. 14] 



FISKERIBIOLOGISKE UNDERSØKELSER. 



57 



en vis grad som 3 forskjellige sjoer, Biekkefjorden, Bolnen og 

 den egentlige Aursund, hvad de 3 indsjøpartiers hydrografiske 

 forskjelligheter ogsaa i nogen grad berettiger tik Brekkefjorden 

 er nemhg ovennaade grund med en største dybde av blot 10 m. 

 Den aller væsentligste del er endog grundere end o in. Denne 

 fjordarm har et meget ])etydelig tilløp. Formodentlig er det 

 derfor den er planktonfattig. Det andet indsjøparti, Botnen, som er 

 adskilt fra den øvrige indsjø ved et ca. 5 km. langt grundt sund, 

 er som en motsætning til Brekkefjorden den dypesle del av ind 

 sjøen med en største funden dybde av 'r2 m. og har el meget 

 ringe vandtillop. Den øvrige del av indsjøen danner saa den 

 egentlige Aursund. Denne staar med hensyn til dybdeforholde 

 omtrent midt mellem de to forannævnte fjorde med en dybde 

 hyppigst paa 15 — 30 m., og en største funden dybde paa 33 m. 



I^ig. -Jtj. Aursundsjoen. 



Idetheletat maa Aursundsjoen siges at være en forholdsvis 

 grund sjø. 



Saavel fra den egentlige Aursundsjøs dypeste parti som fra 

 Botnen har jeg planktonprøver indsamlet begge steder 2 ganger 

 med ca. 1 maaneds mellemrum, hvilke alle viser betydelige plank 

 tonkvanta. Nogen uoverensstemmelse mellem samtidig indsam- 

 lede prøver i Aursunden og Botnen skriver sig vistnok fra de 

 hydrografiske forholdes forskjelligheter i de 2 indsjødele, som 

 Tanskelig helt vil kunne utjevnes paa grund av det lange grunde 



