(iO 



HARTVIG HUITFELDTKAAS. 



[1912 



Del viste sig ved de lo leiligheler, del blev undersøkl, den 

 lorsle gang nogenlunde pliinkloni-ikl med 128 cm.^ (V? 07) og 

 den anden gang lallig i)aa planklon med o(i cMii/^ (^Vs 07). Gjen- 

 nemsiglighelen var 2,5 m. C"*, s 07), farven vai- ])run (antagelig 

 [)aa grund av rigdom paa humussyrel 



'ioo 



Fig. -Ti. Doklortjernct. 



Vandet maa antages at ha meget gode betingelser for fiske- 

 prodnktion, bortseet fra at tilløpel vistnok er for lilel eller ial 

 fald ikke yder sikkert aargangsvand. Jeg anser det sandsynlig, 

 at tilløpet ialfald en og anden vinter helt tørrer ut, hvad jeg 

 slutter derav, at hele fiskebestanden i to forskjellige vintre har 

 (lød nt. Og vinteren er en meget kritisk tid for fisken i de 

 grunde vande med ringe tillop. Som regel er nemlig saadanne 

 vande vegetationsrike, og naar denne vegetation under isen dør 

 bort, vil der til forraadnelsen av den medgaa en meget belyde 

 lig del av det i vandet opløste surstof Blir saa dette surstof 

 forbruk altfor stort, dør fisken av kvælning. Kun en stadig 

 tilførsel av nyt surstofrikt vand, selvom den er noksaa ringe, 

 vil i dette tilfælde kunne redde fisken fra kvælningsdøden, ti 

 gjennem overtlaten har vandene ikke anledning til at fornye sit 

 surstotTorraad, da isen hindrer enhver kommunikation med luft 

 laget ovenfor. Jeg kjender en flerhet av saadanne grunde paa 

 vandtilløp fattige vande, som lider av surstofmangel om vinte 

 ren. I en del av vandene dør al fisk, som indsættes, straks den 

 følgende vinter, i andre, hvor forholdene er noget gunstigere, 

 kun med aars mellemrum, særlig under haarde barfrostvintre, 



