No. 1] TRÆK AV FISKERIETS UT VIKLING I NORGE. 9 



Stadium, som findes representeret i Frankrig, Skotland, Sydrusland, 

 osv., har man paavist de første spor av mennesker i Norden.^) 

 Til denne overgangstid (Asylien) har den danske forsker, dr. G. 

 Sarauw,^) henført en række torvmyrfund i Sjælland og Skaane. 

 Man mener ogsaa at kunne fastslaa, at dette Asyliens\.d.d\\\va ind- 

 træffer i den senere del av Ancyluss]øeviS tid, da Østersjøen var 

 en stor indsjø og Jylland landfast med Skaane. I denne tid var 

 furuen det vigtigste skogdannende træ i Danmark, og tiur og elg 

 trivedes utmerket i de store skoge. Efter fundene at dømme har 

 det jæger- og fiskerfolk, som dengang levede i Sydskandinavien, 

 ikke hat nogen stor nordisk utbredelse. Det synes først at være 

 i den følgende tid, da klimatet var mildere end nutildags, at dele 

 av Norge og det mellemste Sverige blev befolket. Dette tidsrum, Tapes- 

 Littorina-Wden, er karakteriseret ved en landsænkning, som satte 

 Østersjøen i forbindelse med Skagerak og delte Danmark op i øer. 

 Og paa disse øer avløstes furuen av eken, som dannede frodige skoge, 

 i hvilke tumlede sig raadyr, urokse og vildsvin. Det er dette stadium, 

 som ogsaa kaldes kjøkkenmøddingernes tid i den nordiske stenalder. 



Hvorvidt det folk, som gjennemførte den neolitiske kultur i 

 Europa, var direkte efterkommere av den paleolitiske tids menne- 

 sker er ikke med sikkerhed avgjort, men de fleste synes at helde 

 til den anskuelse, at den nye kultur blev baaren av en nye race, 

 som man har ment var den ariske. 



Et karakteristisk træk ved den neolitiske tids mennesker var 

 deres tilbøielighed til at opføre sine boliger paa pæleverk i sjøerne. 

 I enkelte av disse pælebygninger har man ogsaa fundet bronce- 

 saker, hvorav fremgaar, at denne bygningsskik, som sandsynligvis 

 var valgt som den hensigtsmæssigste for forsvaret, strakte sig ind 

 i den følgende kulturperiode, broncealderen. Det er især i Schweiz 

 man har havt anledning til at studere levninger fra pælebygnings- 

 tiden. Vinteren 1854 var der en used vanlig lav vandstand i schwei- 

 ziske sjøer, hvorved store bundpartier blottedes. Paa et sted ved 

 Ziirichersjøen la man da merke til, at der fandtes træpæler, potte- 



1) Se en avhandling av A. W. BRØGGER om X'istefundet, Naturen 1908, p. 97 ff. 



2) G. F. L. SARAUW, En stenalders boplads i .Maglemose ved Mullerup. 

 (Aarb. f. nord. oldk. og hist., 1903). 



